2 
mnohem více otevřenými, tvoříce tak síť o velkých okách, která je dobře 
patrná hlavně na jasném pozadí komůrky. Sítě jejich mají sporé spojky 
s cévami mezikom urkových částí uteru. 
Na vnitřní straně odříznuté, antimesometrální části klenby ko- 
můrky jsou nápadné již zevně znatelné, žlutavé skvrny jako nízké hrbolky, 
které jsou viditelný skrze antimesometrální spolu odříznutou polovinu 
žloutkovéůo vaku. (Obr. 9.) Okolí jich je lehce prohloubené. Žloutkový 
vak, který je vyplněn čirým, řídkým obsahem, vchlipuje se malounko do 
mezer mezi uvedenými hrboly. Po prohloubeném místě, kde odstupoval 
trofoblastkonus od žloutkového vaku do sliznice, není nyní stopy. Celý 
žloutkový vak dá se za čerstva lehce odloupnouti od stěn komůrky. Při 
tom zůstává na něm lpěti trochu vazké, bělavé tekutiny, která naplňuje 
uvedená hlubší místa mezi hrbolky sliznice. Po konservaci a následném 
utvrzení v alkoholu odlupuje se vak žloutkový sám od antimesometrální 
seříznuté poloviny komůrky, nikde s ní nejsa spojen. 
Dno komůrky je bud ještě rovné nebo prohlubuje se pomalu směrem 
mesometrálním Jeho střed je zakryt embryem, jehož proximální konec 
vyčnívá hluboko do dutiny komůrky. Distální konec embrya přiléhá 
na dno komůrky a vnořuje se částečně do ústí spojující chodbičky. 
U popisovaných stadií obyčejně lnou embryonální blány dosti pevně 
k centrálním partiím dna komůrky, takže se dají od něho odloup- 
nouti bez velkého porušení. V těchto případech objeví se ústí spojující 
komůrky jen jako malá konická jamka. Ostatní část spojující komůrky 
je vyplněna homogenní tkání. Na řezech příčných i podélných možno 
ji sledovati bud makroskopicky nebo pomocí lupy do krypt, které jí na- 
plněny jsou až na malé basální části. Zde zbylo trochu rozšířené lurnen, 
které je obklopeno teničkou vrstvou téže bledé tkáně. Dle toho, že i krypty 
tkání tou jsou vyplněny a blány embryonální od ní lehce se dělí, možno 
ji i makroskopicky s jakousi pravděpodobností považovati za produkt 
epithelií krypt a spojující chodbičky. Prohloubení dna komůrky okazuje 
k tomu, že ostatní stěny komůrky nemohou již stačiti stále vzrůstajícímu 
obsahu jejímu a že nyní přichází to i k rozšiřování dna komůrky, které 
pochodem tím dosud jen velmi málo bylo dotčeno. 
Na podél rozpůlených komůrkových částech uteru objevuje se mimo 
popsané ještě nová podrobnost. V předešlém oddílu jsme se zmínili, že 
antimesometrální stěna, vlastně hrana, mezikomůrkových částí uteru, 
ležících při ústí jich, je lehce vytlačena do části komůrkové. Vychlípení 
ta jsou nyní makroskopicky velmi dobře znatelná. (Obr. 1.) Tvoří polo- 
měsíčité, kolmo na lumen částí mezikomůrkových stojící štěrbiny, které 
do laterální stěny komůrky asi v délce TO mm vnikajíce, na dví ji dělí. 
Na sérii mikroskopických řezů příčných k ose uteru je viděti, že doplněk 
komůrky povstává nejen rozpínáním stěny antimesometrální, ale i stěn 
laterálních a při dnu spojující chodbičky i stěny mesometrální mezi- 
komůrkových částí. Ostí mezikomůrkových částí uteru je skoro celé až 
XI. 
