6 
ve vrstvě septální. Méně ve smyslu uvedeném mění se ve vrstvě basální, 
jak k tomu poměry tloušťky obou vrstev okazují. Leukocyty jsou zde četné. 
Jsou charakterisovány svou velikostí i jádry, zvětšují se a přijímají tvar 
štěrbin mezibuněčnýrh, kterými procházejí. 
Též i síť kapillární stává se v septech interkryptálních hustší. Jinak 
poměry cev a žláz se zde valně nezměnily. 
Důležité změny staly se s epitheliálním povlakem krypt i volných 
konců sept interkryptálních. Již v uterech, jež obsahují embrya asi s de- 
seti páry mesoblastsomitů, zvětšovaly še buňky výstelky krypt a jejich 
protóplasma stávalo se homogennější. Buňky povlaku epitbeliálního 
volných konců sept interkryptálních nezvětšují se tak, jako buňky v kryp- 
tách obsažené. Kdežto dříve se dělily dosti četně mitoticky, je nyní dělení 
to velmi sporé, skoro žádné. V sedmdesáti za sebou sledujících řezech 
ze dvou sérií uvedeného stáří našli pouze 12 mitos v epithelu uterinním 
a to spíše ve hloubce krypt než při jich ústí. — Epithelie krypt zvětšují 
se tak mohutně, že luinen jich je jimi ve značné délce ucpáno až na 
rozšířené base. V uterech s embryi o deseti párech mesoblastsomitů jsou 
však všude ještě bránice buněk epitheliálního povlaku krypt zachovány. 
(Obr. 2.) U starších stadií, sahajících až ku stadiu popisovanému, zvět- 
šené epithelie splývají spolu, až všechny krypty dna komůrky a celé spo- 
jující chodbičky vyplněny jsou syncytiem, které buňky volného povrchu 
sept interkryptálních do sebe zaujímá, ořeš septa interkryptální z jedné 
krypty do druhé se táhne, ano i celé lumen spojující chodbičky naplňuje, 
pokud není v různé míře vchlí pěným choriem zaujato. 
Buňky povrchové spojující chodbičky a buňky při ústí krypt se 
nacnázející produkují ještě nežli se změní v syncytium sekret, který z nich 
v podobě větších i menších kapek vystupuje. Kapky ty sráží se v konser- 
vačních tekutinách námi použitých a mají jemňoucce alveolarní strukturu 
podobnou struktuře buněk samých. Mají zhuštělou povrchovou vrst- 
vičku, dávající jim ostré ohraničení. Barví se haemotoxylinem slabé še- 
davé podobně jako protoplasma buněk produkujících. Později kapky se- 
kretu stávají se drobnějšími, vakuolisují, splývají a vytvářejí jednotný čep 
jemně zrnité massy, přiléhající na chorion. Mimo tento srážející se sekret 
produkují jiné buňky, nacházející se hlavně při ústí spojující chodbičky 
a ve dnu komůrky, sekret čirý, nesrážející se, který v nich velké vakuoly 
tvoří. Často celá buňka je jimi zaujata, takže její jádro a protoplasma 
je zatlačeno k periferii jako u tukových buněk. Po působení konservačních 
tekutin sráží se z kapek těch jen periferní vrstvička jich a obsan je roz- 
puštěn. Při ústí spojující chodbičky, kde hustší srážející se sekret je asi 
značně vazký a za čerstva k buňkám lne, naléhají kapky sekretu řidčího 
na buňky je produkující a vytváří tak v něm celou řadu jasných, kula- 
tých políček při stěně spojující chodbičkv u dna komůrky ležících. Později 
asi mísí se kapky ty se sekretem hustším. 
XI 
