10 
různou velikost dle tvaru a velikosti příslušné buňky* V centru choria 
jsou oválními, mají přibližně 10 [i délky a 7 jí šířky. Jsou tedy menší 
než jádra mateřského syncytia a barví se na praeparátech, které při 
konservaci nebyly otevřeny, trochu temněji, majíce jemnější blanku 
jadernou, ale hustší síť chromatinovou s jedním až několika nukleoly. 
Celá vrstva buněk trofoblastického epiblastu, kde hraničí se syncytiem, 
má přesné ohraničení. Volné plochy buněk jsou proti syncytiu něco kon- 
vexní. Všude v trochu pozdějších dobách, když byl popsaný sekret ute- 
rinních epithelií resorbován, naléhají přímo k syncytiu, ale vždy od něho 
jsou velice ostrou hranicí odděleny, takže není možno pochybovat, že oba 
útvary jsou původem svým docela differentní. Rovněž i mezi jednotli- 
vými buňkami trofoblastického epiblastu je všude přesná hranice. Nikde 
nenacházíme ani stopy po tom, že by buňky jeho splývaly, ať již navzájem 
nebo se syncytiem mateřským. 
2. Uterus s embryi, která mají asi 25 párů mesoblastsomitů vytvořeno. 
Komůrky, zachovávajíce skoro kulatý tvar, dále se zvětšily, hlavně 
tím, že mesometrální část jejich začíná se vypulovati směrem do meso- 
metria. Tím ústí mezikomůrkových oddílů zdánlivě se posunula směrem 
antimesemotrálním. Jinak zevní poměry jsou tytéž až na to, že meso- 
metrální oddíl částí komůrkových je méně opakní nežli byl dříve. Je 
tenčí. S tím souhlasí i poměry makroskopické vnitřní. Klenba komůrky 
se nezměnila. Mesometrální strana má však poněkud jiný vzhled. Dno 
komůrky, které až dosud byl o skoro rovné, stalo se konkavním, vytištěno 
jsouc obsahem komůrky směrem mesometrálním, k čemuž i zevní forma 
částí komůrkových uteru poukazuje. Bývalá periferní hladká část dna 
komůrky, zaujatá mesometrálním krajem zóny retikulární, je roztahová- 
ním se komůrky postavena skoro kolmo ku své bývalé poloze, takže nedá 
se dělit od postranních částí klenby komůrky. Teprve u periferních krypt, 
které tvořily dříve jen střed dna komůrky, začíná dno komůrky. (Obr. 2.) 
Jeho periferní krypty jsou nyní široké, skoro okrouhlé, velmi mělké 
a jsou dobře viditelný skrze tenké, clo nich se prochlipující blány embry- 
onální. Právě nad nej perifernějšími z nich probíhá v embryonálních bla- 
nách silný sinus terminalis. Po stranách částí komůrkových dosahují krypty 
periferní asi do výše středu ústí částí mezikomůrkových, ale směrem k pó- 
lům tubárnímu a vaginálnímu vystupují dále antimesometrálně, vytvá- 
řejíce tak nevysoký oblouk mesometrálně konkavní. Přesahují zde až přes 
výši zevně znatelného vstupu mezikomůrkových částí. (Obr. 10 ., 14.) 
Nad ústím mezikomůrkových částí jsou periferní krvpty širší a mělčí 
než jinde. Pod nimi směrem k spojující chodbičce je viděti lupou malé 
trojhranné místečko se zaobleným vrcholem, které má hladký vzhled 
a dá se sledovati přes malou hranu do spojující chodbičky, kde se pozoro- 
vání ztrácí. Na mikroskopických podélných řezech můžeme určití, že 
XI. 
