12 
Prohloubené dno komůrky překlání se přes dosti tupý, zaoblený 
okraj do spojující chodbičky. (Obr. 3.) Ústí spojující chodbičky je asi 
2 mm široké a 3 mm dlouhé. Její hloubka měří necelý 1 mm. Stěny její 
při ústí sklánějí se trychtýřovitě, až asi v polovici spadají přes dosti ostrou, 
již výše vzpomenutou hranu kolmo k jejímu dnu. Stěny spojující chod- 
bičky jsou v popisovaných stadiích rozšiřovány a mění svou polohu, až 
konečně vtaženy jsou do dna komůrky a její dutina splyne úplně s du- 
tinou komůrky. 
Počínaje u hrany, označující ústí spojující chodbičky, odděluje se 
makroskopicky splanchnopleura žloutkového vaku od somatopleury choria 
a překrývá spojující chodbičku v niveau dna komůrky jako jemná, cévy 
obsahující blána. Chorion vnořuje se do spojující chodbičky a nedá se již 
tak lehce jako dříve od ní odděliti. Jelikož allantois spojila se již s choriem, 
je dno, spojující chodbičky, kryto její hustou tkání a nedovoluje další 
makroskopická pozorování. Embryo přikládá se svým distálním koncem 
blízko k choriu a vyčnívá proximálním koncem, krytým proamniem, da- 
lek do žloutkového vaku. 
Při bližším prohlížení možno shledati, že složení sliznice celé klenby 
komůrky nijak se nezměnilo, jen rozpady jejích vnitřních vrstev jsou roz- 
sáhlejší a intensivnější. Sliznice na vrcholí klenby je v místech vyšších 
asi 0-5 mm široká, v prohlubinách měří jen 0-25 mm. Svalstvo její je asi 
0-12 mm silno. Po stranách něco se zvyšuje, ale měří při ústí spojující 
chodbičky jen 14 mm, kdežto dříve zde měla asi 1-7 mm. Rozpady sliz- 
znice obsahují místy dosti rudých krvenek a dosahují mesometrálně jen 
asi do dvou třetin klenby komůrky. 
Při periferních kryptách naléhá žloutkový vak na pás tkáně zóny 
retikulární, která sestává jako dříve z bledých buněk s vakuolami, obsa- 
hujícími tukové neb homogenní kapky. Jediný rozdíl je, že buňky ty byly 
při stištení klenby komůrky oploštěny. Vystouplých leukocytú je zde 
hojně. I haemorrhagie jsou zde časté a dostávají se mnohdy až na povrch 
sliznice. Obojí vrstvy sliznice zóny retikulární dají se sledovati pod peri- 
lerní krypty, jako již tomu bylo v předešlých stadiích, ale přecházejí nyní 
pomalu do basální vrstvy zóny kryptální bez vložení nějaké dobře dife- 
rencované zóny kompaktní. Buňky zóny této přijaly úlpně charakter 
buněk vrstvy basalní. Poloha bývalé kompaktní zóny dá se určit jenom 
dle průběhu žláz, který neuchyluje se v ničem od popisu podaného v pře- 
dešlém stadiu. 
Značnější změny odehrávají se v rozsahu kryptální zeny. Sliznice 
její dá se děliti stále ve vrstvu septální a basální. Celková tlouška její je 
při dnu spojující chodbičky as 0-95 mm, z čehož připadá na vrstvu septální, 
která zvětšováním se buněk zmohutněla, asi 0-92 mm a na basální vrstvu 
jen asi 0 03 mm. Tato vrstva tedy je ztenčelá následkem roztahování se 
mesometrální poloviny částí komůrkových, ačkoli i její buňky se zvětšují. 
XI. 
