13 
Pocl stěnami spojující chodbičky je vrstva basalní vyšší nežli pod 
jejím dnem, ale daleko ne tak, jako v dřívějších stadiích. Je zde tedy 
ještě silněji roztahována nežli ona část její, uložená pode dnem spojující 
chodbičky. 
V této době můžeme rozděliti celou kryptální zónu podle chování 
se jejího syncytia a dle chování se choria ke kryptám ve dvě části. První 
oddíl zaujímá zónu kryptální dna komůrky a většinu krypt spojující 
chodbičky. Druhá omezena je na celé dno spojující chodbičky a asi jednu 
řadu krypt stěn jejích, které těsně ke dnu jejímu přiléhají. První část 
pojmenovali jsme periferní kryptální zonou, druhou centrální kryptální 
zonou nebo zkrátka zonou placentární. 
Syncytialní obsah nej zevnějších krypt podléhá degeneraci již nyní 
a je od buněk trofoblastického epiblastu žloutkového vaku resorbován. 
Protoplasma syncytia stává se zde hustším, skoro homogenním, barví se 
značně intensivně barvivý na protoplasma. Jeho jádra pyknoticky de- 
generují. Zároveň zmenšuje se jeho objem, ježto je z povrchu resorbováno. 
Krypty, obsahující ho, jsou roztahovány a stávají se širšími a mělkými. 
Za syncytia jedné krypty zbude často malá skoro homogenní hrudka 
intensivně se barvícího protoplasmatu, s hojnými, černě se barvícími, 
obyčejně ellipsoidními, relativně malými jádry. Degenerované jeho zbytky, 
jak již výše bylo podotčeno, bývají obejímány se tří stran buňkami trofo- 
blastického epiblastu, až zúplna do něho zaujaty jsou, když byly dosta- 
tečně resorbcí zmenšeny. Krypty, které je obsahovaly, jeví se jako velmi 
mělké prohlubinky a vyrovnávají se úplně do niveau ostatní sliznice. 
Někdy zde zbývající buňky epithelové, které kryly vrcholky nejperi- 
fernějších interkryptálních sept a syncytiálně se nezměnily, degenerují 
stejným způsobem a bývají zaujímány do buněk trofoblastického epi- 
blastu. Tam jsou pak beze stopy assimilovány. Podobně zacházejí i zvět- 
šené buňky začátků žláz, když byly po vyrovnání příslušné krypty přišly 
do blízkého sousedství se žloutkovým vakem. 
V centrálních kryptách periferní kryptální zóny jsou buňky trofoblasti- 
ckého epiblastu nízké a ploché a vtlačují se svým zaobleným povrchem 
do syncytia, mělké široké jamky v něm zanechávajíce. Dosti často buňky 
trofoblastického epiblastu vnikají v tenkém pruhu mezi stěny krypt 
a syncytium. Tyto buněčné pruhy skládají se z několika, za sebou posta- 
vených, úzkých buněk, obvyklého vzhledu. S postupující resorbcí syncytia 
v periferních kryptách vchlipuje se do nich stěna žloutkového vaku even- 
tuelně choria ve všech svých vrstvách. Epiblastický kryt vchlípených 
míst blan zárodečných je však zde stále jednovrstevný. Mimo prostou 
degeneraci a resorbcí vytvářejí se v syncytiu periferních krypt velké va- 
kuoly, které jen teničkou syncytiální stěnou od epithelu choria jsou oddě- 
leny. Později stěna ta praskne a chorion naléhá na větší dutinu vyplněnou 
za čerstva tekutinou, která dává při konservaci jen sporé sraženiny. 
XI. 
