19 
často naplněny stagnující krví. Dosti často přichází to zde k drobným 
haemorrhagiím. Konečně buňky pyknoticky degenerované se uvolňují, 
mísí se často s rozpadlým obsahem krypt, rozpadávají v drť, v níž se na- 
cházejí zbytky rovněž rozpadávajících jader a leukocytů. V pozdějších 
dobách březnosti pak zbývá místo klku jen beztvárná, nekrotická tkáň, 
která již od počátku stále se zmenšuje. Je resorbována jak se strany em- 
bryonálních blan, tak zajisté i se strany mateřského lymfatického apparatu. 
Již výše jsme poznamenali, že pochod ten začíná obyčejně v centrálněji 
uložených interkryptálních septech, a to blíže k jejich vrcholí a povrchu. 
Ve starších stadiích pokračuje dále na periferněji uložená interkryptální 
septa, až celá periferní kryptální zóna rozpadne se v nekrotickou drť, na 
níž bývalá skladba zóny té není znatelná. Před porodem pak z periferní 
kryptální zóny zbývají jen nepatrné zbytky, objímající koncentricky 
placentu. Jen basalní vrstva sliznice, stejně deciduálně změněná jako 
v placentární zóně, zůstává zde vždy zachována. 
Ještě před vystoupením popsané degenerace periferních interkryp- 
tálních sept začala degenerovat syncytia obsažená v kryptách, jak již bylo 
uvedeno. Zmínili jsme se, že i v syncytiu krypt dna komůrky nastupují 
záhy změny degenerativní. Syncytia krypt ve stěnách spojující chod- 
bičky ležících vykazují též změny vakuolisaei podobné, jako jsme je po- 
psali ve kryptách centrální zóny kryptální. Vakuolisace ta postupuje od 
povrchu krypt, zaujímá velkou část syncytia v centru krypt ležící a mnohdy 
dosáhne až ku stěnám interkryptálních sept. Zbytek syncytia nabývá 
řídčí skladby. Jádra jeho shlukují se ve větší skupiny, pyknoticky de- 
generují. Konečný effekt je ten, že zde celé syncytium rozpadne v jem- 
něji neb hruběji granulovanou drť, ve které ještě zprvu bývají zachována 
pyknotická jádra. Jádra ta však později též rozpadají v hrubší i menší 
granula tmavě se barvící. Ve stejné době, ba již i dříve, nežli nastal ko- 
nečný, úplný rozpad syncytia, vystupují tam, kde vakuolisace postoupila 
až ku stěnám krypt velmi četné leukoc.yty do dutin takto povstalých. 
Pokrývají v silnějších vrstvách obnažená místa interkryptálních sept 
a mísí se pak do obsahu jejich. 
Později ve většině krypt celá drť syncytia je jimi promísena. Často 
setkáváme se i v obsahu krypt hlavně v dobách pozdějších s většími nebo 
menšími výrony krevními. 
Vždy za počínajícího i dokonaného rozpadu až i do doby těsně před 
porodem chovají se embryonální blány v rozsahu periferní kryptální zóny 
principiálně stejně jako ve klenbě komůrky. Nikdy to zde nepřichází 
k větší proliferaci trofoblastického epiblastu a rovněž nikdy blány ve své 
tkaní mesenchymatosní větší měrou neproliferující. Vtlačují se jenom 
in toto do lumen krypt. Buňky trofoblastického epiblastu zvyšují se pouze 
tam, kde setkávají se s drtí v kryptách obsaženou a místy tvoří dosti dlouhé 
zakulacené nebo zašpičatělé výběžky z povrchu blan, které do drti zanikají 
nebo k ní se přikládají. Tyto výběžky bývají složeny z několika málo 
o* 
XI. 
