V centrální kryptální zóně, v zóně placentami nacházíme veliké 
důležité změny. Sliznice celého dna spojující chodbičky je asi ld mm 
silná. Z toho připadá na septální vrstvu asi 11 až 1-2 mm a ostatek zbývá 
na basální vrstvu sliznice. Krypty jsou zde nyní nápadně široké asi 0-4 
až 0-5 mm při hloubce 11 mm. Interkryptální septa bývají však 
i užší nežli krypty a jen tam, kde několik se jich stýká mezi kryptami, 
je uložen silný pilíř deciduální tkáně. Deciduální buňky zvětšují se dále 
a barví se v těle svém lehce modravě kyselým haematoxylinem. Velikost 
jejich je různá, ale ještě nepřichází to k takovým rozdílům, jako ve stadiích 
pozdějších. (Obr. 15, 17 — 21.) Ve svém těle chovají 1 až 2 různě velká, 
kulatá jádra. Ačkoli v nich nacházíme dosti často mitosy, přece vysky- 
tují se zde jádra různě zaškrcená, která svědčí pro to, že se buňlyy decidu- 
ální mohou asi i amitoticky děliti. Síť kapillární byla v interkryptálních 
septech již dříve hojná, stává však se stále hustší a dělí deciduální tkáň 
sept v malé skupiny buněk, které ovšem navzájem souvisejí, podobně 
jako trámce buněk jaterních. Oprava kapillární sítě je stejná jako ve 
stadiích předešlých. Všechny prostory krevní, které hlavně v centru 
sept velkých rozměrů nabývají, jsou dosud vystlány něco zvětšenými, 
ale plochými endotheliemi. Deciduální buňky naléhají na ně direktně, bez 
vložení nějaké tkáně jiné. (Obr. 17. — 20.) 
Basální vrstva sliznice placentární i periferní kryptální zóny je 
skoro stejně upravena jako dříve. Její fixní buňky jsou něco větší, a její 
cévy, které krev do sept interkryptálních přivádějí nebo ji z nich odvá- 
dějí, jsou silnější. I v této době, jako po celou březnost, můžeme v ní 
konstatovati průřezy jen něco málo roztažených, ale jinak nezměněných 
žláz uterinních. Nacházejí se hlavně pod zacházející periferní kryptální 
zonou. 
Krypty jsou až do tří čtvrtin své hloubky vyplněny primárními 
klky allantochoria, které poskytují nyní zcela jiný obraz nežli dříve. Jsou 
to velmi široké, ale poměrně krátké útvary. V centru svém tvořeny jsou 
řídkým, embryonálním mesenchymem, složeným z hvězdovitých a vřete- 
nitých buněk. Na konci klku je v mladšíhc stadiích mesenchvm v tenké 
vrstvě zhuštěn, jako tomu bylo u předešlého stadia. Ve starších stadiích, 
kdy klk přestal intensivně do délky růsti, je tkáň jeho všude stejnoměrná. 
Středem klků táhne se větší céva arterielní ze sítě cev allantochoria vydá- 
vané, z níž přibližné radierně vystupují menší cevky, které se dělí a vytvá- 
řejí těsně při jejich povrchu hustou síť kapillar. Odtud vracejí se cévní 
větve ke středu klku a sbírají se tu do velké embryonální vény vedle arte- 
rie ležící. Podobná síť kapillární jako v klcích nachází se i v povrchových 
vrstvách allantochoria, přiléhajících k vrcholkům sept interkryptálních. 
Mezi mesenchym allantochoria a primérních klků s jedné strany a deci- 
duální tkáň interkryptálních sept s druhé strany vloženy jsou civě vrstvy- 
Zevní z nich je úplně souvislá vrstva mateřského svncvtia, které od přede- 
šlého stadia se nezměnilo ve svých charakterech. Jenom tlouštka jeho, 
XI. 
