5 
Spád indukované aktivity emanací: 
a) z usazeniny: 
Čas v minutách: 15 30 45 60 75 90 105 120 
Spád: 44,52 38,72 31,17 25,62 20,12 13,57 10,12 6,97 
Quotient pro emanaci Radia: 2,07 2,01 2,01 1,90 1,83 2,02 2,00 2,12 
b) z vápených inkrustací: 
Čas v minutách: 15 30 45 60 75 90 105 120 
Spád: 32,4 29,95 23,15 18,30 14,3 10,15 6,7 4,35 
Quotient pro Ra emanaci: 2,84 2,6 2,70 2,66 2,58 2,70 3,02 3,4 
Podstata emanace porfyrické horniny z různých hloubek vyvrtané 
nemohla býti určena, jelikož množství emanace bylo malé. 
Zkoušky chemické. 
Aby dokázány býti mohly i ty látky radioaktivně, jež jsou prosty 
emanace, podrobeny některé z výše zmíněných sedlin a inkrustací po- 
drobné zkoušce chemické. Všeobecně zahřívána sedlina na vodní lázni 
s 10% kyselinou solnou, až se vše vyloužilo, načež roztoky tyto zbaveny 
byly obvyklým způsobem kyseliny křemičité; ve většině případů skoro 
všechny aktivně látky přešly takto do roztoku, neboť aktivita neroz- 
pustného zbytku byla minimálná. Filtrát srážen postupně ammoniakem, 
pak uhličitanem ammonatým, a odpařením konečného filtrátu získány 
hrubé alkalie. Sedlina ammoniakálná obsahovala skoro veškerý podíl 
aktivných látek, což lze vysvětliti přítomností kyseliny fosforečné. Tato 
sedlina rozpuštěna v nej menším možném množství kyseliny solné, smísena 
za neustálého míchání s ammoniakem, až povstalá sedlina zůstávala, 
ale roztok ještě kysele reagoval. Pak srnísen s přebytečným roztokem 
oxalové kyseliny, roztok ponechán ve tmě asi 24 hodin, načež sedlina 
odfiltrována. Spálením odstraněna kyselina oxalová, zbytek rozpuštěn 
v kyselině solné, načež postrťpně pomocí sirovodíku, sírníku ammonatého 
atd. obvyklým způsobem látky děleny. Přesvědčil jsem se na směsích 
syntheticky připravených o správnosti této methody, kterou možno, 
až na nepatrný zbytek, všechny aktivně látky odděliti od přítomného 
velkého množství železa. Pouze v tom případě, je-li thorium bud samo 
přítomno, nebo provázeno pouze malým množstvím vzácných zemin, jest 
nutno pracovati methodou jinou. Upotřebil jsem k tomu cíli kyselinu 
fluokřemíkovou, jak ku přípravě scandia odporučil R. J. Meyer D. R. 
P 202523, Chemisches Centralblatt 1908 II., 1708 a ku dělení thoria: 
D. R. P 214886, Chemisches Centralblatt 1909 II., 1603. I tuto methodu 
vyzkoušel jsem na synthetické směsi. 0,1 g dusičnanu thoria (Th (N0 3 ) 4 + 
+ 6 H 2 0) a 100 g pevného ferrichloridu (FeCl 3 + 6 H 2 0) rozpuštěno 
v jednom litru vody, a po přidání výše zmíněné kyseliny (asi 50 cm 3 ) 
XII. 
