10 
přístroji ústavním jako střední frakce a kteráž měla vodivost A = 2 . 10 _6 , 
přidali jsme něco málo manganistanu draselnatého a pevného hydroxydu 
draselnatého, aby reakce byla slabě alkalická, a na návrh prof. Braunera 
v lahvích 12 — 15/ nechali jsme ji delší dobu státi na světle slunečním. 
Tím docílili jsme, že redukcí organickými látkami vzniklé produkty z man- 
ganistanu se usadily ke dnu a při další destillaci čiré slité tekutiny neza- 
vinují nestejnoměrný její var. Destillovali jsme v křivuli z českého skla, 
páry byly kondensovány v chladiči z tvrdého skla téhož původu a jímány 
pouze prostřední 2 / 4 destillátu. Destillát byl přelit do druhé křivule a po 
přidání 2 — 3 kapek konc. roztoku kyselého síranu draselnatého znovu 
destillován. Páry kondensovány byly v cínovém chladiči a opět jímány 
pouze prostřední 2 / 4 destillátu v tvrdých jenských baňkách. Vodu takto 
získanou přechovávali jsme v lahvích z nej tvrdšího českého skla bez 
zátky pouze s dobře zabroušeným poklopem a přihlíželi jsme k tomu, 
abychom vždy pracovali s vodou čerstvě připravenou. 
O důležitosti čistoty vody a zvláště toho, aby byla prosta orga- 
nických látek, při pokusech našich velmi závadných, přesvědčili jsme se 
při práci s kysličníkem seleničitým, který jest neobyčejně citlivý proti 
nečistotám organického původu. 
Čistou kyselinu chlorovodíkovou a kyselinu dusičnou připravovali 
jsme destillaci „chemicky čistých“ prodejných kyselin z křemenných 
nádob a kondensací jejich par v chladiči z křemene. V obou případech 
jímali jsme pouze prostřední 2 / 4 destillátu, kterýž přechovávali jsme 
v již dříve uvedených lahvích z tvrdého českého skla s poklopy. Použitá 
další zkoumadla: sirovodík, kysličník siřičitý podrobili jsme též účel- 
nému čistění. 
Při práci s vyčištěným již praeparátem, pokud bylo možno a vhodno, 
používali jsme nádob z platiny, křemene a tvrdého českého skla. 
Za materiál výchozí užili jsme praeparatu Merckova „Selenium in 
bacillis purum“. 
Prvou naší snahou bylo nalézti vhodnou methodu, jíž by se dal 
selen oxydovati na kyselinu selenovou, abychom pak mohli odstraniti 
sirovodíkem případně snad přítomné těžké kovy, jmenovitě rtuť. 
Hodlali jsm.e applikovati klassickou methodu Bunsenovu 1 ) dělení 
antimonu od arsenu, kterou dle návrhu B. Braunera jeden z nás modi- 
fikoval a použil k dělení mědi, vizmutu a antimonu od telluru 2 ) a která se 
osvědčila i v tomto případu při předběžných pokusech. 
Jako oxydační činidlo při malých množstvích selenu velmi dobře 
se hodily soli kyseliny persírové, při zpracování větších kvant seznali 
jsme, že nutno použiti činidla energičtějšího a to dusičnanu sodnatého- 
J Lieb. Ann. 192 305. 
2 ) Kužma: Rozpravy české Akademie R. X. čís. 31. 
XIII. 
