17 
ukazuje, že váha Neubauerova tyglíku se jediným promýváním těmito 
kyselinami valně nemění: 
váha před promytím: 6-27353 g 
váha po promytí: 6-27352 g. 
Platinová houba tyglíku byla však attakována delším vyvářením, nikoli 
však promýváním s kyselinou dusičnou (1 : 1). Úbytek na váze při od- 
straňování zbytku selenu kyselinou dusičnou byl téměř pravidelný. Kratším 
vyvářením ubývalo váhy nepatrně, delším značněji. 
Pokračujíce v naších předběžných pokusech, byli jsme nuceni pře- 
svědčiti se, zda methoda redukce kyseliny seleničité kysličníkem siřičitým 
pod tlakem jest skutečně kvantitativní. Za tím účelem odpařovali jsme 
velmi opatrně filtrát i promývací vody na platinové misce na vodní lázni 
asi na polovinu původního objemu za neustálého přidávání vodného 
roztoku kyseliny siřičité, abychom tak zamezili ztráty způsobené těkáním 
sloučenin selenu. Koncentrovaný roztok úplně čistý a čirý vpravili jsme 
opět do bomby a přidavše vodný roztok kyseliny siřičité, znovu za- 
hřívali jsme pod tlakem. Ačkoli jsme pokusy tyto opakovali mnoho- 
kráte, nikdy jsme nenalezli nejmenší stopy selenu ve filtrátu a v promý- 
vacích vodách. 
Důležitým bylo též předběžně vyšetřiti vhodnou temperaturu, při 
níž nutno vyredukovaný selen sušiti tak, aby přítomná vlhkost prchla, 
ale selen ještě netěkal. Ekman a Pettersson uvádějí, že jemně práškovitý 
selen pozbývá veškerou svoji vlhkost teprve sušením při temperatuře 
130 — 140°, není-li však jemně rozmělněn, teprve při bodu tání. V. Lenher 
sušil selen po 2 hodiny při 100°, Sace vůbec neudává temperaturu, 
při níž vyredukovaný selen sušil. A. Gutbier, G. Metzner a J. Loh- 
mann při svých srovnávacích pokusích sušili selen při 105° až do kon- 
stantní váhy. 
Z počátku sušili jsme vyredukovaný selen při temperatuře 110° do 
konstantní váhy. Zvýšivše teplotu seznali jsme, že váhy značnou měrou 
ubývá. Stupňovali jsme tedy temperaturu po 5° až do 150°. Váha kolem 135° 
i po mnohahodinném sušení byla poměrně nejstálejší. Jakmile teplota 
stoupla na 140°, pozorovali jsme na sklíčku přikrývajícím tyglík slabý sotva 
znatelný růžový nádech přesublimovaného selenu; byla to ovšem pouze ne- 
patrná téměř nevážitelná stopa. Při 145° a při 150° nádech na sklíčku byl 
zjevnější a též již těkání selenu projevovalo se zřetelným úbytkem na váze. 
Z toho jest patrno, že selen kol 140° počíná již zřetelně těkati, a možno její 
tudíž sušiti pouze maximálně do 135°, má-li úbytek na váze znamenati 
ztrátu vody, ne však ztrátu selenu. Aby bylo patrno, že není lhostejno, 
při které temperatuře se vyredukovaný selen suší do konstantní váhy, 
uvádíme několik pokusů, jichž výsledky sestaveny jsou v následující 
tabulku: 
Rozpravy. Roč. XIX. Tř. II. Čís. 13. 
XIII. 
2 
