21 
natýrn roztokem chloridu barnatého. Možno tudíž předpokládati, že vy- 
redukovaný selen neokludoval značnějších stop kyseliny chlorovodíkové 
ani sírové. 
Při odhánění selenu z lodičky v proudu dusíku, pozorovali jsme, že 
nikdy není možno ze zbytečku selen úplně odehnati, nýbrž že nepatrná 
stopa jeho zůstává vždy okludována v podobě šedého okraje. Proto po 
vychladnutí byla lodička odvážena a vpravena do roury z těžce tavitelného 
skla a zbyteček zahříván v proudu čistého vzduchu. Již mírným teplem 
šedý okraj zbytečku úplně zmizel a skleněná roura za lodičkou se pokryla 
růžovým nádechem okludovaného kysličníku seleničitého se selenem 
v podobě slabounkého proužku. 
Mikrochemickou analysí bylo shledáno, že zbyteček obsahuje stopy 
kalcia, kalia, stopu kyseliny křemičité a před zahříváním ve vzduchu 
něco málo organických látek. Zajímavým bylo, že železo ve zbytečku nebylo 
nikdy dokázáno, dálo-li se odhánění v rouře v proudu čistého vzduchu, 
vždy však bylo zjištěno, byl-li selen odháněn na volném vzduchu. Váhu 
zbytečků při pokuse I. 0-27, při TI. 0-65, III. 0-28, IV. 018, V. 0-22, 
VI. 0-30, Vil. 0-33, VIII. 0-24, IX. 0-15, X. 0-54 mg obnášející odečetli 
jsme od váhy původně vyreduko váného selenu. 
Po těchto nálezech byly nutný ještě další zkoušky, jimiž bylo třeba 
se přesvědčiti, zda sloučeniny tvořící podstatu zbytečku a pocházející 
asi při redukci dioxydu selenu ze skleněných bomb, jsou okludovánj^ 
pouze vyredukovaným selenem, či jsou-li snad zachycovány též platinovou 
houbou v Neubauerově tyglíku. 
Slepými pokusy bylo dokázáno, že skutečně platinová houba něco 
zadržuje z roztoku kyseliny chlorovodíkové a siřičité, jenž za stejných 
podmínek v bombě byl vařen, čímž tyglík se stává těžším. Fakta tato 
byla zjištěna jmenovitě /tehdy, když tyglík po prolití výše uvedeným 
roztokem, zúmyslně méně byl promyt destillovanou vodou. Naopak však 
dokázali jsme, když platinová houba, jíž byl slit vyvařený roztok z bomby, 
byla důkladně promyta destillovanou vodou, že váha tyglíku před i po 
pokusu zůstává konstantní. Z toho je viclno, že kyselinu křemičitou, o níž 
předpokládáme, že v kolloidální formě byla zadržena platinovou houbou, 
intensivním promýváním, což vždy se dálo při naších pokusech, lze od- 
straniti a tím chybu tuto eliminovati. Pozoruhodným bylo, když tyglík 
nedostatečně promytý vodou se sušil delší dobu, že nebylo možno jeho 
přírůstek na váze úplně zreclukovati vymýváním ani studenou ani teplou 
vodou. Zjev tento si vysvětlujeme tím, že kolloidální forma kyseliny 
křemičité, již možno vymýtí i studenou vodou, mění se sušením nad 100° 
ve formu nerozpustnou, kterou nelze více odstraní ti vodou z platinové 
houby. 
Resultáty získané výslednými pokusy, při nichž respektovány byly 
všechny naše zkušenosti, sestavujeme v následující tabulku: 
XIII. 
