23 
vápenatého. Z roztoku kysličníku seleničitého selen vyredukovaný dvoj- 
siřičitanem ammonatým byl pokládán za čistý. Z tohoto selenu byla při- 
pravena kyselina seleničitá a z ní působením zásad byly získány sele- 
ničitany; jakým způsobem není v práci uvedeno. Tím vymykají se vý- 
chozí sloučeniny Saccovy Ba Se 0 3 . Pb Se 0 3 , Ag 2 Se 0 3 rozboru, neboť 
i kdyby selen Saccův byl čistý, nemusily upotřebené zásady a tím i ho- 
tové seleničitany býti bezvadnými. 
Též u práce Schrotterovy, Erdmann-Marchand-ovy a Dumas-ovy 
z pramenů, které nám byly přístupnými, nemůžeme usuzovat o výchozích 
sloučeninách. 
Teprve v práci Ekman-Petterssonově nacházíme údaje, s jak velikou 
obezřetností a pečlivostí bylo přihlíženo k získání čistého materiálu. Bylo 
dbáno odstranění sloučenin rtuti a telluru ze selenu a zkoumán kysličník 
seleničitý, zda není znečištěn kyselinou selenovou. Z praeparatívní stránky 
jest vhodno poukázati k tomu, zda-li nižší resultát 79-08 při práci této 
získaný není podmíněn tím, že extrakce selenového bahna, na rozdíl od 
pochodu Berzeliova, se dála pomocí kyanidu draselnatého a kysličník 
seleničitý byl neobvykle mnohonásobně (20 — 30kráte) přesublimován. 
Nesdílíme údajů Ekman-Petterssonových uvedených při sublimaci 
dioxydu, že nepatrné kolísání barometrického tlaku neb temperatury při 
sublimaci působí snadno parcielní dissociaci dioxydu, čímž sublimát bývá 
červenohnědě zbarven malým množstvím vyreduko váného selenu. Při 
naší práci sublimovali jsme kysličník seleničitý při různém barometri- 
ckém tlaku a různé temperatuře, ale jestliže jsme dbali čistoty a pečlivě 
se střežili organických látek a vlhkosti, docílili jsme vždy sněhobílého 
sublimátu. 
V. Lenher udává, že spracoval selen úplně čistý, takže při tomto 
předpokladu můžeme usuzovati, že applikací rnethod ještě dalšího čistění 
dosáhl materiálu úplně bezvadného. Při přípravě seleničitanu stříbrnatého 
věnoval Lenher pozornost stříbru, při přípravě ammoniumselenbromidu 
jednak bromu, který čistil destillací s kysličníkem manganičitým a kyse- 
linou sírovou, jednak ammoniumbromidu, jejž získal překrystalováním 
tak zv. čistého bromidu ammonatého. Péče věnovaná přípravě těchto 
praeparatů nedosahuje ovšem oné úzkostlivosti, na jakou jsme zvyklí 
z prací Richards-ových, avšak ještě více tane nám na mysli, zda-li Lenher 
nedopouštěl se větších chyb tím, že uvedené výchozí krystalické sloučeniny 
okludovaly matečný louh. Chyby poslední podmiňovaly by u seleničitanu 
stříbrnatého zvýšení atomové váhy selenu, u ammoniumselenbromidu pak 
snížení. Resultáty Lenherovy, přehlížejíce ovšem jiné prameny chyb, 
nasvědčovaly by tomuto předpokladu, neboť při prvé methodě byl získán 
výsledek kolem Se = 79-30, při druhé Se = 79-25. 
J. Meyer vychází od dosti čistého selenu, který obdržel od Dr. Stepha- 
ni-ho z chemické továrny v Ludvigshafenu, a čistil jej obvyklými rnetho- 
darni, jedině s tím rozdílem, že na místo kyseliny siřičité použil hydrazin- 
XIII. 
