selentetrachlorid snad byl poněkud znečištěn selenoxychloridem (účinkem 
vlhkého vzduchu). 1 ) 
Saccova práce, třeba se snažil v ní různými způsoby nalézti atomovou 
váhu selenu, jeví se při kritickém posuzování méně významnou, ježto 
jednak se dopouštěl nepřesnosti tím, že při některých nrethodách pra- 
coval s velikými kvanty (při oxyclací selenu kyselinou dusičnou až se GO g 
selenu), jednak volil methody, u nichž dle nynějších naších znalostí o pra- 
menech chyb již téměř předem jsou vyloučeny správné resultáty. Hodnoty 
pro atomovou váhu selenu, ku kterým Sace dospívá, jsou, až na dvě ab 
normálně vysoké veličiny (při oxydací selenu kyselinou dusičnou), vesměs, 
příliš nízké. Výsledky synthesy kysličníku seleničitého oxydací selenu 
kyselinou dusičnou nelze bráti v úvahu, neboť rozdíly získaných hodnot 
pro atomovou váhu selenu jsou příliš veliké. 
Při redukci kyseliny seleničité dvojsiřičitanem ammonatým snadno 
se vysvětlí nízké resultáty neúplnou redukcí, což jest zjev při methodě 
této známý. Neúplné redukci nasvědčuje též i ta okolnost, že, čím větší 
množství kysličníka seleničitého bylo vzato do práce, tím méně selenu 
bylo získáno a tím více klesala atomová váha selenu. Neúplné srážení 
selenu v pokusech Saccových bylo asi tak značné, že protisměrná chyba, 
t. j. okkluse siřičitanu případně síranu ammonatého, nebyla zdánlivě zjevnou. 
O nepřesnosti methocl stanovení atomových vah na základě určování 
Ba S 0 4 velmi podrobně pojednává Branuer ve svých přehledech o sta- 
novení atomových vah jednotlivých prvků v Příručce Abegg-ově. 
Při applikaci této methody Sacc-em, přes to, že resultáty poskytla dosti 
shodné, možno říci, že okkluse seleničitanu barnatého v síranu barnatém 
byla tak značná, že kompensační chyba, rozpustností síranu barnatého 
zaviněná, se zdánlivě ani neuplatňuje. Též výchozí materiál, t. j. seleni- 
čitan barnatý, kterýž byl získán pouhým srážením neutralného roztoku 
dusičnanu barnatého neutrálným roztokem seleničitanu sodnatého, nebyl 
již asi bezvadný. 
Při přeměně seleničitanu stříbrnatého v síran dodává autor sám, že 
lze sice methodou touto obdržeti síran stříbrnatý selenu prostý, avšak 
znečistěný stopami kovového stříbra. 2 ) Tím vysvětluje vyšší atomovou 
váhu selenu získanou při prvém pokusu Se = 79 T7, ač tato hodnota se 
nejvíce blíží správné atomové váze selenu a poukazovala by k tomu, že 
nrethoda tato patřičně ovládnutá by mohla poskytnouti slibné výsledky. 
Převedení seleničitanu olovnatého v síran olovnatý poskytlo výsledky 
příliš nízké, jichž střed je Se = 73 03. 
b Ekman a Pettersson udávají ještě jednu analysu Berzeliovu Ag 2 Se, při 
níž obdržel atomovou váhu Se = 77-84. 
2 ) Zjev tento potvrzují udání Richards-ova a Jones-ova (Zeitschr. f. Anorg. 
Chem. 55. 8.1). kteří dokazují, že síran stříbrnatý tavením na vzduchu se rozkládá, 
kteréžto thermické dissociaci může býti zabráněno tavením síranu stříbrnatého 
v proudu kysličníku sírového. 
XIII. 
