32 
Za těchto podmínek práce vtírá se přímo domněnka, že srážení selenu 
nemohlo býti úplné; proto nalezeno bylo selenu méně a tím vypadla i ato- 
mová váha selenu nižší. To však vyvráceno jest Lenherem samotným, 
jenž zkoumal filtráty na selen, leč tohoto v nich nenalezl, takže redukce 
byla úplná. Zda-h vyloučený selen byl čistý a neobsahoval okkludované 
soli ammonaté, Lenher nezkoumal. Chyba tato by sice zvýšila atomovou 
váhu selenu, čemuž výsledky nenasvědčují, avšak předpoklad její jest 
pravděpodobný, jmenovitě v alkalickém ammoniakalném prostředí. 
Jak pochybným filtračním materiálem jest asbest, není třeba se více 
zmíňovati, a práce v mezích setin milligramů bez kontroly prošlého asbestu 
jest nemožnou. Richards a Wells 1 ) udávají, že ve filtrátu nalezli prů- 
měrně 0-32 mg asbestu, čemuž i naše hodnoty se blíží. Janatsch a Mtiller 2 ) 
přičítají rovněž o 3 — 6% nižší resultátv při stanovení selenu a telluru vlivu 
asbestu. Při prvém Lenherově pokusu, kdy selenu vyloučeno bylo nej- 
menší množství dostačila by chyba zaviněná prošlým asbestem (o 0-3 mg) 
ke zvýšení atomové váhy až na střední hodnotu z poměru Ag, Se 0 3 : 2 Ag Cl 
vypočtenou Se — 79-332. 
Selen sušil Lenher při 100° kteroužto temperaturu dle naších zku- 
šeností shodných s pozorováními Ekman-ovými a Petterssonovými nutno 
považovati za nedostatečnou. Zda-li zvýšující vlivy okklusí a nedosta- 
tečným sušením selenu zaviněné kompensovala a převládla chyba za- 
viněná procházením asbestu a jeho rozpustností či zda-li jiné ztráty za- 
viněné na př. při srážení strhováním unikajícími plyny nepatrných částeček 
roztoku případně i vyredukovaného selenu se uplatnily při práci nelze 
rozhodnouti. 
Dle těchto poznatku není radno přičítati tomuto druhému resultátu 
Lenherovu tak velké váhy, jak to činí J. Meyer, který dedukuje z něho, 
že snad vyšší atomová váha při prvé methodě zaviněna jest těkavostí 
chloridu stříbrnatého. Domněnka tato jest zcela oprávněná. Baxter 3 ) 
sice při určování atomové váhy bromu při stanovení poměru Ag Br : Ag Cl 
převáděl bromid stiíbrnatý v proudu chloru v chlorid a to při bodu tání 
bromidu, jak ujišťuje a výsledky jeho dokazují, beze všelikých ztrát 
kdežto Richards a Jones 4 ) tavením chloridu stříbrnatého v proudu chloro- 
vodíku dokazují, že ztráty obnášejí 0-0003% váhy chloridu stříbrnatého. 
Z toho vidno, že nelze jedině této chybě přičísti ztráty, jež by při prvém 
pokusu Lenherově při množství 0-21897 chloridu stříbrnatého obnášely 
0-163 mg a při 1-67234 chloridu stříbrnatého až 2-51 mg. 5 ) Spíše snad by 
b 1. C. 
2 ) B. Ber. jj. (18.98) 2377. 
3 ) Proč. Amer. Akad. 41. (Nr. 4.) 
4 ) 1. c. 
5 ) Zahřívá-li se ovšem Ag Cl delší dobu při temperatuře nad bodem tání, jest 
těkání jeho zřetelnější ale i za těchto podmínek, nejvyšší abnormální hodnota, kterou 
XIII. 
