33 
bylo správnějším usuzovati, že méně kvalifikovaný resultát při druhé 
Lenherově methodě jest podmíněn chybami tohoto processu. 
Výsledky práce J. Meyerovy, 1 ) kterýž určoval atomovou váhu selenu 
elektrolytickým stanovením stříbra v seleničitanu stříbrnatém, přepočteny 
na Ag = 107-88, poskytují střední hodnotu Se = 79-18, a béřeme-li zřetel 
k společně určenému stříbru v louzích z pěti pokusů, pak Se = 79-15. 
Elektrolytické určování stříbra v seleničitanu stříbrnatém není tak 
jednoduchou a bezvadnou methodou, jak by se na prvý pohled zdálo. 
Meyer sám udává, že z osmnácti pečlivě provedených pokusů mohl upotře- 
bí ti pouze pěti k výpočtu atomové váhy; veškeré pokusy, při nichž povlak 
stříbra na misce jevil temné skvrny a body, vymítil. Skvrny tyto zajisté 
pocházely od spoluvyredukovaného selenu. Byl-li povlak stříbra čistý, 
tu opět nacházelo se ne sice velké množství stříbra, ale přece vážitelné 
v roztoku. Tytéž zkušenosti získal jeden z nás, když snažil se vypracovati 
elektrolytický způsob k oddělení mědi od telluru. 2 ) Rozhodně že u telluru, 
jako prvku elekt nepositivnějšího, bude tato redukce snadnější než u se- 
lenu, avšak rozdíl ten se zmenší, přihlížíme-li, že Meyer vylučoval stříbro 
ze seleničitanu, kdežto měď byla vylučována za přítomnosti tellurové 
kyseliny. Chybu zaviněnou neúplným vyredukováním stříbra stanovil 
Meyer dodatečným určením stříbra v louzích a sice po vypuzení seleničité 
kyseliny opět elektrolyticky, ač by snad bylo výhodnějším použiti nefelo- 
metrické methody Richards-ovy při tak malém kvantu (0-2 mg). Při práci 
této však postrádáme důkazu, zda stříbro, ač se na prvý pohled zdálo bez- 
vadné, bylo úplně čisté. 
Když si uvědomíme obtíže při elektrolytickém určování železa 
a spory v literatuře o thematu tomto, 3 ) kdy za přítomnosti organických 
kyselin neb jich solí, na př. kyseliny šťavelové, kyseliny citrónové, nalézá 
se uhlík ve vyloučeném železu, za přítomnosti ammoniummetafosfatu 
lze po oxydaci dokázati v železe kyselinu fosforečnou, pokládáme za možné, 
že stříbro Meyerovo nebylo úplně čisté, a tím jeho váha větší, čímž se sni- 
žuje atomová váha selenu. Též asi nepatrná okkluse matečného louhu 
v elektrolyticky vyloučeném stříbře padá zde poněkud na váhu. 4 ) 
Nyní přicházíme k úvaze o naší práci a ihned z prvu doznáváme, 
že methoda tato naprosto nemůže činiti nároku přesnosti oněch nrethod, 
jichž nutno užiti k přesnému stanovení atomových vah, jak k tomu vedeni 
jsme školou Richards-ovou, ale má nepopiratelnou výhodu, že se jí stanoví 
Baxter a Coffin při převádění Ag 3 As 0 4 v Ag Cl nalezli, obnášela pouze 0-1 i mg, 
kdežto při většině pokusů nedosahovala 0-05 mg. 
b 1. c. 
2 ) Kužma: 1. c. 
3 ) A. Classen u. Reis B. B. 14 1622; S. Avery a Benton Dales B. B. j 2 . 64; 
H. Verwer a F. Groll B. B. j 2 , 806; Verwer, Chem. Zeitg. 25 792. 
4 ) viz Studie Th. W. Richards-e o voltametru na stříbro, Zeitschrft. í. phys. 
Chem. j 2 341. 
Roz pravý. Roč. XIX. Tř. II. Čís."13. 
XIII. 
3 
