10 
V pozorovaném zvětšení odporu všech drátů při napínání jich super- 
ponují se dva zjevy. Předně se odpor mění deformací vodiče, za druhé 
však může se napjetím i specifický odpor měniti. Chceme-li vypočísti, zda 
a jak se specifický odpor změnil, musíme tudíž od úhrnné změny odporu ode- 
čísti onu část, jež pochází od dilatace délkové a současné kontrakce prů- 
řezu. Vyjděme prostě od definice odporu: 
v 
a označme změny veličin v rovnici obsažených Jr, Jq atd. Pak jest patrně 
/Ir J l J q J (j 
? ^ (f 
l 
Pro relativní změnu odporu vyplývá z toho: 
z/ y /Ir 
(j r 
z/ l z/ q 
l q 
čili, zavedeme-li snadno odvoditelný vztah: 
/]q 
JI 
kdež f/ značí konstantu Poissonovu, 
J q _ J r 
q r 
(i +2,u) 
JI 
l ' 
Propočítáme-li výsledky měření dle této formule, obdržíme násle- 
dující tabellu. bylo pro každý drát počítáno dvakrát, jednou při 
rostoucím napjetí, podruhé při napjetí klesajícím. Příslušné interval^ 
jsou v kg uvedeny. Hodnota Poissonovy konstanty kolísá, jak známo, 
mezi ^ až i. Poněvadž nejistota ta podmiňuje differenci v jež 
u 
obnáší 1 až 2 tisíciny, byla relativní změna specií, odporu počítána dvakrát, 
pro p = $ a pro ft = 
Prohlédněme číselný materiál na následující straně kriticky, bychom se 
přesvědčili o velikosti možné chyby. Předpokládejme, že chyba v ode- 
čtení na Ivohlrauschově můstku válcovém činila by jednotku na posledním 
místě. Za příklad volme jeden z případů nejméně příznivých. Při drátu 
č. 111. a napjetí 300 kg odečteno na můstku 690-2. Číslo komplementární 
jest tedy 309-8 a podíl obou 2-228 udává přímo odpor drátu při daném 
XIV. 
