12 
Z tabelly vidno, že u drátů, jež byly předmětem měření, specifický 
odpor se napjetím ve velké většině případů zvětšil o několik tisícin původní 
hodnoty. V případech, kdy relat. změna specií, odporu rovnala se nulle, 
ležel přírůstek v mezi pozorovacích chyb, nelze však souditi, že dráty do- 
tyčné tvořily výjimku. Hodnota záporná neshledána nikdy. Výsledek ten 
shoduje se s pozorováními většiny autorů dřívějších, provedenými na 
drátech různého materiálu odlišného; jedině Mac Gregor shledal, že u drátů 
stříbrných bylo lze změnu odporovou vysvětliti změnami dimensí drátů. 
Další výsledky odvodíme nejstručněji pomocí připojených diagramům. 
Předně vidíme, že čára, dle níž odpor klesá, leží — s velmi řídkými vý- 
jimkami ■ — nad čarou, dle níž odpor roste. Jeví se tu druh hysterese. Po- 
něvadž se podobná hysterese ukázala též u pozorovaných změn délkových, 
možno dále usuzovati, že hysterese elektrická souvisí se známou hysteresí 
mechanickou. Nezdá se býti vyloučeno, že mechanická hysterese vysvětluje 
jen část elektrické. K rozhodnutí této otázky bylo by však třeba měření 
zvláštních. — Dále jeví kličky hy ster etické tendenci, při dalších cyklech se 
splošťovati, tak že plocha omezená jednotlivými kličkami stává se postupně 
menši. Zjev tento svědčí o tom, že se drát ve své struktuře opětovaným 
zatěžováním blíží určitému stavu konečnému. 
Jak z protokollú patrno, byl dvakráte učiněn pokus, přejiti s maxi- 
málního napjetí skokem na nullu, resp. na 50 kg. Ač maximální napjetí 
činilo v prvém případu 150 kg, ve druhém 650 kg, byl shledán odpor právě 
takovým, jako se při pravidelném odtěžování dalo čekati. Dále bylo zkoumáno, 
má-li častěji opětované zatížení drátu vliv na průběh dalších cyklů. Za tím 
účelem byl u dvou drátů (VIII. a IX.) pokus proveden tak, že po dvou 
proměřených cyklech byl drát č. VIII. třikrát, drát č. IX. dvakrát cyklicky 
napínán, při čemž k vidi úspoře času měření nekonána. Teprve další cyklus 
proměřen. Tím způsobem dospělo se u č. VIII. až ku šesti, u č. IX. ku 
pěti cyklům. Ukázalo se, že cykly další nepřinášejí patrných změn. Nej- 
větší rozdíl jest z pravidla mezi cyklem prvým a druhým. Co se tkne otázky, 
zda se přeražením drátu jeho specifický odpor mění, bylo mým úmyslem, 
pátrati nejen po existenci změn specií, odporu, nýbrž také po eventuelním 
rozdílu těchto změn u drátů nárazy přeražených (,, dynamické napjetí“) 
a u drátů přetržených klidným zatěžováním nad mez pevnosti. Pro nedo- 
statek přístrojů vhodných ku měření velmi malých odporů nebylo možno 
otázku v plném rozsahu studovati. Doufám, že se později k ní vrátím; 
zde sděluji předběžně výsledek dosavadních pokusů. 
Předně zkoušen drát z niklové oceli, jenž se k tomu účelu pro značný 
specií, odpor dobře hodil. Změřena délka drátu a odpor, načež drát v drá- 
tovně horního závodu opětovanými nárazy padajícího závaží přeražen. 
Závaží (4 kg těžké) padalo s výše T32 m podél drátu, na něž bylo prů- 
vrtem svým navlečeno; drát napjat byl vertikálně mezi dvěma kovovými 
dásněmi, v nichž konce jeho upevněny. Devatenáctým nárazem na dolní 
dáseň byl drát tento přeražen. Na to změřena délka a odpor většího kusu 
XIV. 
