2 
jících úvahách současně přihlíženo k morfologickému, mikrochemickému 
a fysiologickému (vzhledem na intensitu přeměny látkové) vyšetření. 
To je u bakteria, které se dá uměle pěstovat i, snadno možné. 
Jak chovají se tedy plastin a chromatin, pohlížíme-li na ně vzhledem 
k intensitě přeměny látkové ? 
Metodická poznámka. 
Rídíme-li se následující methodikou, jest možno totéž individuum 
mnohostranně vyšetřiti. Živá individua odňatá z kultury podrobíme 
morfologickému studiu za pomoci vitální tinkce; Ottolenghi do- 
kázal pro neutrální červeň, já pro methylenovou modř, že individua, 
která ve stavu živém byla do barviv těch vpravena, lze z praeparatu 
s úspěchem dále kultivovati, tak že nelze pochybovati o tom, že sbarvení 
nastalo intra vitam. Že pak vitální barvení hodí se velmi dobře pro morfo- 
logické studium bakterií, bylo zjištěno Ernstem, m n o u, Scha u- 
d i n n e m, Amatem, Ambrožem a j. 
Když bylo morfologické studium dokončeno, možno totéž indivi- 
duum lihem fixovati, polohu jeho na noniovém stolečku zaznamenati 
a podrobiti je soustavnému mikrofysikalnímu vyšetření. 
Stav výživy individuí pak můžeme na základě hojných zkušeností 
v bakteriologii nabytých libovolně regulovati délkou kultivování nebo 
volbou určitých výživných pud, vlivy tepelnými atd. 
I. 
Jako východiště volím zralou spáru. 
Zkoumáme-h tinktorielní vlastnosti zralé spory, napadne nám 
především, že nebarvitelnost její zásaditými barvivý je pouze relativní. 
Podrobíme-li ji totiž pouze protraho vánému barvení bez jakýchkoli jiných 
zákroků (jako ohřívání atd.), sbarví se také, byť i ovšem mnohem později, 
než ony části vegetativního individua, jež pojímáme jako chromatin. 
Především jest nám tedy rozhodnouti otázku, čím je podmíněna relativní 
nebarvitelnost zralé spory. Na otázku tu lze pohlížeti s několika hledisk. 
Předně mohly by nebarvitelnost podmiňovati okolnosti pouze fysikalní, 
které by zase mohly se týkati bud blány spórové anebo vlastní hmoty 
spórové; za druhé mohla by nebarvitelnost býti spusobena chemickým 
složením hmoty spórové samotné; za třetí konečně mohla by nebarvitel- 
nost býti výsledkem působení obou faktorů zmíněných t. i zvláštní 
chemickou skladbou i fysikalními vlastnostmi spory. 
Fischer (Vorles. iiber Bakteriem Jena. 1903. S. 40.) vyslovil 
mínění, že blána spórová je následkem své molekulární struktury a im- 
praegnace jistými látkami tak nepropustná, že je zapotřebí delšího prodlé- 
vání ve vodě a vodných roztocích, aby tato nepropustnost byla přemožena. 
XV. 
