15 
pomocí tinktorielní analysy. Barvíme-li totiž dvě hmoty téže chemické 
povahy, ale různého pórového volumu vhodnou směsí barviv, z nichž 
jedno má větší, druhé menší molekulu, pak zadržuje hmota o velkém 
pórovém volumu barvivo s velkou molekulou, hmota o malém pórovém 
volumu barvivo s malou molekulou. Rozumí se samo sebou, že při takovém 
pokusu nutno buďto affinity chemické vyloučiti anebo při posuzování 
výsledku vžiti na ně zřetel (o tom více obsahuje Pappenheim, 
Grundr. d. Farbchemie. Hirschwald, Berlin 1901). Mimo to je zapotřebí 
uvážiti, jak dalece molekulárná velikost použitých barviv je adaequatní 
velikosti pórového volumu objektu. Výsledky takových pokusů, pod- 
niknuté na př. dle metody Romanowski-ho nemluví nijak proti 
konsekvencím z optického vzezření obou druhů plastinů odvozeným. 
Když jsme byli zjistili, že plastin strukturní nachází se v labilnějším 
fysikalním stavu nežli plastin základní, shledáme, že hmoty B. nitvi skláda- 
jící jsou v něm obsaženy na třech stupních skupenství, totiž jako labilní 
chromatin, stabilní plastin základní a jako plastin strukturní, zaujímající 
střední stupeň mezi oněmi extrémy. 
Také Koltzoff (Stud. liber d. Gestalt d. Zelle II. Arch. f. Zell- 
forschg. II. 1908, str. 15) vyslovil na základě pokusů plasmolytických 
s hlavami spermií o chromatinu domněnku, že se nachází ve stavu tekutém, 
tak že představuje ne-li právě chromosol, tedy dojista chronrogel mající 
převahou znaky tekutiny. Formu dostává, dle Iv o 1 t z o v a od pevné 
kostry, spermatozoa vyznačující. Názor svůj podporuje Iv o 1 1 z o v 
těmito momenty: 1. při plasmolyse nabývá chromatin tvaru koule, 
2. někdy má chromatin hlav spermiových strukturu pěnovitou, v níž 
častěji se objevují alveoly kulovité. Ježto žádné pevné součásti nekladou 
tvorbě takových vakuol odporu, vidí Koltzov v tom nový důkaz 
tekutého skupenství chromatinu. 
Důvod uvedený sub 1. pokládám za nej závažnější. Jako další pod- 
půrné momenty bylo by lze uvésti: 1. velikou nekonstantnost* a bio- 
logickou labilitu chromatinových struktur, 2. t. zv. kropáčové figury 
chromatinové dle C a r n o y - e a Lebruna, 3. v odstavci III. uvedená 
pozorování, poukazující na plasticitu chromatinových zrn, 4. obrazy 
v prvých stadiích sporulisace, zejména v sporangiích s jemnou síťovinou, 
jež poukazují na proudění chromatinu. 
Vzhledem k těmto poznámkám o fysikalním stavu strukturních 
součástí bakterielního protoplastu, jež byly s hlediska obecně-biologického 
zajímavě theoreticky odůvodněny F r o s t e m (Grundz. d. Zellmechanik. 
Bergmann. Wiesbaden, 1909), upozornil bych ještě, že pozorování Kolt- 
zovaamoje přinášejí pouze argumenty, nikoli důkazy. Jsem si plně 
vědom toho, že existuje mnoho opačných údajů, z části i experimentálně 
získaných. Jsou to zejména ony údaje, jež byly získány rozmačkáním 
živých buněk. Při posuzování výsledků takto získaných dlužno přihlížeti 
XV. 
