17 
jsem uvedl, říci, že toho není ani třeba, poněvadž rozdíly jsou především 
ve fysikalní konsistenci. Ale jsou jistě také chemické pokud jde o plastin 
a chromatin. Na to ukazují i některé reakce i biologické přeměny obou 
hmot. 
Další důležitý výsledek mé práce jest zjištěni nápadné rovnoběžnosti 
mezi produkcí chromatinu a plastinu a čilostí přeměny látkové. 
Každé rozmnožení plastinu základního vede k vytvoření stavů, 
v nichž přeměna látek je bud na minimum omezena anebo úplně zastavena, 
zkrátka ku stavům klidu; všechny stavy činnosti (klíčení spor, vegetativní 
perioda, tvorba základu spórového) jsou naopak vyznačeny zvýšením 
obsahu chromatinu + strukturního plastinu, tedy zmnožením labilnějších 
součástí protoplasmových. 
K differenčním známkám mezi plastinem a chromatinem, uvedeným 
na počátku této práce, můžeme tedy plným právem připoj iti tyto další: 
pokud se týče chromatinu'. přítomnost na místech čilé přeměny látkové', 
pokud se týče plastinu'. přítomnost na místech snížené přeměny látkové. 
Možno se dále tázati, zdali poměry, o nichž bylo tuto jednáno, jsou 
sto, aby nějakým spůsobem umožnily nám hlubší názor na morfogenní 
pochody životní. 
Abychom otázku tu zodpověděli, mějme na mysli následující body, 
jež mohou sloužiti za východisko analysy. 
Především jest uvážiti, že zralá spora neobsahuje žádného chro- 
matinu; je složena převahou z plastinu. S tím souhlasí okolnost, že je 
útvarem nalézajícím se v klidu. Počne však ihned produkovati chromatin, 
jakmile nastane přeměna látek. 
Tato parallelita mezi přeměnou látkovou a produkcí chromatinu 
je velmi dalekosáhlá a platí pro všechny případnosti u našeho objektu. 
Může nám sloužiti ku posouzení původu a významu struktur proto- 
plasmových. 
Není žádné pochybnosti o tom, že struktury chromatinové jest gene- 
ticky odvozovati od plastinu základního. To ukazují bez námitky pochody 
klíčení spory. Dále vznikají struktury ony na podnět pochodů přeměny 
látkové, neboť spora klíčí t. j. tvoří chromatin pouze tehdy, má-li jisté 
kvantum vhodných živných látek k disposici. Je-li správným mínění, 
že struktury tyto jsou ve stavu labilnějším než hmota, z níž vznikly, 
a pro mínění to mluví výrazně reakce resistenční, pak musilo by se souditi, 
že vznik jich zakládá se na rozbití původního molekulu s následujícím 
na to přeřaděním a novým uspořádáním atomů, jímž by vznikl chromatin. 
Takovým roztříštěním byla by veliká molekula základního plastinu roz- 
štěpena na menší skupiny, z nichž část by byla chemicky přeměněna 
v chromatin. Vznikly by svazy labilnější, složené z menších molekul. 
Tím by byla dosažena tvorba útvarů, jež by měly vyšší molekulární 
napětí, poněvadž by byly složeny z menších molekul. Labilita jich a úzký 
vztah k čilosti pochodů přeměnných dovolují domnívati se, že hmota 
2 
XV. 
