7 
Ad 37. Chlapec 71etý, stižený spondylitickým abscessem. Po punkci 
do fistule injikováno bylo 30 g vizmutvaseliny. Z počátku zůstal bez 
příznaků, teprve po tí týdnech dostavila se nechuť k jídlu a vrhnutí, počet 
tepů náhle stoupl na 120 — 130 za 1 minutu. Stomatitis s charakteristi- 
ckými změnami na sliznici. Nastal nystagmus, trismus, tonické a klc- 
nické křeče svalstva obličejového a končetin. Dýchání zrychlené, sterto- 
rosní. Dutina abscessu zbavena zbytků vizmutvaseliny, přes to však po 
několika dnech exitus. 
Pitevním nálezem stanovena zřetelná hyperaemie mozku bez jiných 
pathologických změn, pak malé tečko vité haemorrhagie ve sliznici žalu- 
deční, zduření a překrvení follikulů v tenkém střevě. Sliznice valvulae 
Bauhini vředovitě rozrušená, zelenavě šedě zbarvená. Sliznice tlustého 
střeva hyperaemická a zduřelá. 
Úhrnem tedy mohl jsem v dostupné mi literatuře sebrati 78 případů 
otrav vizmutových rázu lehčího i nej těžšího. Z úhrnného tohoto počtu 
16 končilo smrtně, tedy ve 20%. Jak jsem již podotkl, jsou to data jen 
neúplná, přece však více než dostatečně osvětlují ,,indifferentnost“ zá- 
saditých solí vizmutu, především zásaditého dusičnanu (60 případů) a za- 
jisté opravňují požadavek podrobného prostudování toxikologie vizmu- 
tových solí už jen z ohledů na therapeutické a diagnostické jich používání. 
Otázka vizmutu ve skiagrafickém vyšetřování dodala vizmutovým 
praeparatům poslední dobou značné důležitosti. Na základě ustáleného 
mínění, že zásaditý dusičnan vizmutu jest sloučenina neškodná, spatřována 
byla v něm bezpečná vyšetřovací pomůcka. Teprve když tak značný 
počet nemocných zaplatil vyšetření vážnými poruchami zdraví aneb 
i smrtí, uvažováno bylo o náhradě. Protože; otravy po mag. bism. vyklá- 
dány byly jako otravy nitritové a nikoli vizmutové, použito bylo ku skia- 
grafickému vyšetřování uhličitanu vizmutu. Avšak záhy i po tomto 
praeparatu hlášen byl smrtný případ Alexandrův 32 ), dokazující, 
že otravy po solích vizmutu nejsou způsobovány kyselou komponentou 
mag. bismuthi, nýbrž elementem kovovým. 
Proto Lewinem 36 ) navržen byl za náhradu práškovaný magne- 
tovec, kysličník železnato-železitý (Fe 3 0 4 ), poněvadž je naprosto nevstře- 
batelný a resorbuje X-paprsky stejně jako zásaditý dusičnan vizmutu; 
sloučenina tato jest látkou úplně indifferentní. L e w i n klade jen tu 
podmínku, aby ruda byla velmi jemně spráškována a proseta sítem asi 
o 5000 otvorech na 1 cm 3 , pak bez obavy i ve velkých dávkách se může 
podávati. Poněvadž však práškování magnetovce jest dost obtížné a 
mnoho času vyžaduje, navrhuje T a e g e 37 ) ferrmn oxyáatum rubrum{ Merck), 
které chová 72% železa a je proti zás. dusičnanu vizmutu značně levnější 
(T50 — 20 M za 1 kg). Alexander navrhuje podávati magnetovec nikoli 
v kaši jako magisterium, poněvadž pokrm nabude vzhledu nechutného, 
nýbrž v diafanitu (přípravek ze salepu, cukru a kakaa). 
XVI. 
