9 
nebo i v celém rozsahu od úst až po rectum. Nej častěji vyskytují se změny 
ty na sliznici ústní a v tlustém střevě hned za ileocoekální chlopní, ne- 
přesahujíce proximalně přes tuto. Také kardie žaludku často bývá po- 
stižena. V pokročilých případech pak sliznice celé roury zažívací bývá 
tímto způsobem pozměněna. Tu pak obyčejně přidružuje se též prudká 
stomatitis se zvředovatěním a nekrosami sliznice. Také sliznice žaludku 
a střeva těmito změnami postižena bývá. 
Ukládání vizmutu ve střevě dle Langhanse 38 ) počíná v coeku 
a to v první řadě na výši řas slizničních, kde nejprve se objeví intensivně 
hnědé zabarvení. Později pokračuje proces ten do hloubí, a to tím způso- 
bem, že buňky podléhají nekrose. V buňkách objevují se totiž zrnéčka 
sírníku vizmutového, jímž nastává ono charakteristické zbarvení sliz- 
nice; vizmut ukládá se nejprve v jádru pak v protoplasmatu. Postupně 
ve všech vrstvách objeví se tato infiltrace. Nekrotické změny sliznice 
přivodí záněty demarkační, sekundárně pak dochází k infekcím, z nichž 
pak různé hnisavé pochody místní i celkové, těžké sepse se mohou vy- 
vinovati. 
V ledvinách postiženy jsou cévy, klubíčka kanálky i parenchym; 
Langhans zjistil glomerulonefritis už při lehkých otravách. V klu- 
bíčkách konstatoval zrnitý exudát, povstávající ohlupováním epithelií 
a diapedésou bílých krvenek. V epitheliích kanálků ukládá se vizmut, 
soudě dle hnědého zabarvení protoplasmatu. V jádrech nalézá se jedno 
(nebo i 2) kulaté jadérko, lesklé a tmavohnědé, málo neb vůbec se nebar- 
vící. Lumen kanálků ucpávají zrnité massy neurčité struktury. 
V pásmu s kortikální částí hraničící v kanálcích hyalinní válce, 
v balsamu a glycerinu rychle se rozpouštějící. Mimo to vyskytují se ka- 
nálky jak volnou tak zrnitou hmotou ucpanou světlostí. V těžších pří- 
padech přistupuje nekrosa epithelií s následným zvápenatěním, čímž 
povstávají solidní vápenné válce; hranice buněk mizí, jádra se rozpadá- 
vají. Ve zvápenatělých válcích je i něco vizmutu přimíšeno. Změny ve 
stromatu, jak se zdá, dostavují se teprve později jako následek poruch 
dřívějších. 
Vylučování vizmutu děje se v klubíčkách a kanálcích, stroma je po- 
rušováno sekundárně, alterací. 
* * 
* 
Otravy rozpustnými a bílkoviny nesráže jícími solemi podvojnými 
a jich účinek popisuje H. M e y e r 40 ) na podkladu Steinfeldových 
pokusů. 
U žab dostavovaly se příznaky po velkých dávkách (6 — 25 mg) 
teprve po 5 — 20 hodinách. Význačným z příznaků jsou tetanické křeče 
jako projev zvýšené dráždivosti míšní. Centra medully oblong. u žab 
(vasomotor. a vagové) nezdají se býti dotčena. Smrt nastává paralysou 
centrální. Zvýšení dráždivosti pokračuje pozvolna k distálním segmentům 
XVI. 
