ROČNÍK XIX. 
TŘÍDA II. 
ČÍSLO 17. 
Therapeutická studie o zásaditých sólech vizmutu. 
Napsal B. Bouček. 
Z farmakologického ústavu c. k. české fakulty lékařské. 
(Přednosta: prof. Dr. K. Chodounský.) 
Předloženo dne 14. března 1910. 
Rozpustné soli a sloučeniny vizmutu jsou dnes z therapie téměř 
jednomyslně vyloučeny, poněvadž neni indikací pro nějaký resorptivní 
účin vizmutu, a mimo to podkládané vlastnosti vizmutu, jako na pí', 
účin antiseptický a svíravý, kombinují se snadno s otravou. V úvahu 
přicházejí tedy pouze sloučeniny nerozpustné, z nichž nej starší a nej- 
užívanější je magisterium bismuthi, zásaditý dusičnan vizmutu, jenž 
v každé formě applikace poruchy zdraví přivoditi může, jak hojné do- 
klady z literatury svědčí, přes to však hojného upotřebení stále doznává. 
Magisterium bismuthi poprvé připravil Nicolas Lemery 1 2 ) koncem 
17. stol. a je jako tajný prostředek proti křečím žaludečním a migréně 
prodával. Pak prostředek propadl zapomenutí, až teprve r. 1786 Odier 
v Ženevě článkem v Journal cle Médecine ,,Sur les effets du Magistere 
de Bismuth donné interieurement comme antispasmodique “ znovu upotřebení 
jeho zavedl, prohlašuje je za specificum při křečích a prudkých bolestech 
žaludku, než po jeho smrti opětně poklesl význam magisteria. Považováno 
bylo magisterium bismuthi za kysličník vizmutový, až teprve r. 1802 
Valentin Rose a B u c. h h o 1 z ž ) správné složení zjistili. Od konce 
I. pol. stol. 19. předpisují farmakopoee praeparát čistý, neobsahující při- 
míseniny arsenu. Tou dobou asi počíná slavná tradice subnitratu. Tak 
na př. Burdach a B r a c h 3 ) r. 1841 s enthusiasmem vyslovili se pro 
x ) Cit. Saveliev, Therap. Monatsh. 1894. 
2 ) Cit. Hartwich, Konamentar zum Arzneibuch f. d. R. 
3 ) Cit. Saveliev, 1. c., jakož i následující autory. 
Rozpravy. Tř. II. RoS. XIX. Čís. 17. 
XVII. 
1 
