16 
pomáhá. Fuchs opakoval též pokusy Matthes-Fischerovy na 
králících a našel tytéž výsledky: jasně šedý, křehký povlak po celé ploše 
žaludku. Mikroskopicky však zjistil, že zásaditý dusičnan vizmutový se 
rozpouští, dle průkazu černých, dobře vyhráněných krystalů Bi 2 0 2 ; re- 
dukce tato byla hromadnější dle Fischera na místech sliznice, které méně 
kysele reagovala. Soudí, že zvýšená tvorba hlenu není odvislá od mechani- 
ckého dráždění, nýbrž od specifického účinu vizmutu. Podobně jako 
Matthes a Fischer i Fuchs shledal, že po 20 hodinách nebylo 
možno vizrnut na sliznici žaludeční dokázati, leda na místech, kde sliznice 
byla porušena (na př. sondou). 
Také v našich pokusech, ani po značně velikých dávkách, takový 
souvislý povlak na sliznici žaludeční nikdy nemohl býti konstatován 
(viz I. část). 
Netoliko z mých vlastních pokusů, ale i z pokusů ostatních autorů 
jest patrno, že souvislejší povlak v žaludku (ze suspensí mag. bismuthi) 
vytváří se jen po velké dávce ■ — ale že jest i tenkrát jen krátkého trvání. 
Dále vyplývá z pokusů, že se povlak nevytváří na místech hlenem po- 
krytých; suspense sama dráždí sliznici a vyvolává vždy zvýšenou produkci 
hlenu. 
Podstatná námitka proti domnělému protekčnímu účinku povlaku 
jest — že to není povlak indifferentní, nýbrž že se tu zásaditá sůl rozkládá 
v sloučeniny kyselé a neutrální, které sliznici mohutně podraždují. To 
rozhodně nemůže a nesmí býti cílem therapie vředu žaludečního. 
V I. části citovaných případů Bennecke-Bohmeově 
(sub 6. a 7.) jednalo se o věc zcela pozoruhodnou; dle pokusů Bohmeových 
ukázalo se, že nejen pochody trávící uvolňují chemickou vazbu, ale i mikro- 
flora traktu gastrointestinálního. Zvlášť bacterium coli, především z dět- 
ského střeva vypěstované kultury se touto vlastností vyznačují. Rozklad 
ve střevě jest asi živější než v žaludku. 
Dále dlužno zmíniti se o vlivu zásaditého dusičnanu na trávení 
a sekreci šťávy žaludeční. 
Ani v tomto bodu není zásaditý dusičnan prostudován. Pokud jest 
mi známo, jen jedna starší práce (Israel 32 ) zabývá se touto otázkou, 
kdežto R o d a r i-ova práce 31 ) methodou Pawlowovou směřuje spíše ke 
stanovení adstringentní účinnosti. 
Israel získal si trávící šťávu (pepsin) extrakcí čerstvé sliznice 
žaludku prasečího kyselinou solnou 01%, jíž přimíšeno bylo jednak určité 
množství vaječného bílku koagulo váného a jednak totéž množství bílku 
s různým množstvím normálního neb zásaditého dusičnanu viznmtového. 
Pokusy byly tak zařízeny, že smíšenina vždycky obsahovala 0T9 g bílku. 
Působení šťávy trvalo vždy 2 hodiny při 38°. 
31 ) Rodari, Saními, kliň. Vortr. (Volkmann) Inn. Med. Nr. 144 — 146, 1909. 
32 ) Israel, Centralbl. f. med. Wissensch. 1885. 
XVII. 
