17 
V pouhé tekutině extrakcí sliznice získané stráveno bylo 0-185 — 
0-186 g bílku; 
za přísady 0-1 g bismuthi subnitrici stráveno bylo 0-150 — 0-140 g bílku; 
za přísady 0 05 g bismuthi nitrid stráveno bylo 0-180 g bílku. 
Stravovací účin za přítomnosti vizmutových solí, zvlášť zásaditého 
dusičnanu jest snížený. 
Trávící účin po podání zásaditého dusičnanu vizmutového objektivně 
zjistiti lze jedině na zvířatech methodou Pawlowovou. To bylo mi jasno 
již dříve než dostala se mi do rukou citovaná práce R o d a r i h o. Rodari, 
jak jsem se již zmínil, zařadil do serie svých pokusů magisterium bismuthi 
za tím účelem, aby rozhodl, přísluší-li mu svíravý účin při zánětlivých 
chorobách žaludku čilí nic. Vychází z předpokladu o svíravém působení 
adstringujících látek experimentálně opřeného, že totiž zánétlivé změny 
sliznice žaludeční a její sekretorická činnost -jsou v poměru přímém. Zmírňu- 
jeme-li určitou látkou zánětlivý stav sliznice, snižujeme tím zcela v po- 
měru i její hypersekreci a naopak. Jinými slovy: jestliže jistá látka snižuje 
hypersekreci zánětlivě změněné sliznice, příznivě mění též zánět sám. 
Rodari methodou Pawlowovou operoval psy, aby získal si čistou 
šťávu žaludeční ve stavu zrodu, dříve než vešla ve styk s potravou. Fysio- 
logické, zejména inervační poměry zůstávají tu zcela neporušeny. Rodari 
hodnotí tuto methodu tím více, že mohla býti, ovšem za účelem thera- 
peutickým, zkušena na lidech. Pozorováním Baumstarkový m 33 ) 
na člověku, jemuž pro překážky v polykání vytvořena byla pištěl jícnu 
spojená kaučukovou rourou s fistulí žaludeční, docíleno bylo při pokusech 
s minerálními vodami úplně souhlasných výsledků jako u psú. Rodari 
z tohoto důvodu připouští možnost na základě pokusů na psech vykona- 
ných usuzovati na poměry žaludku lidského. 
Rodari připisuj esvraskavý vliv na sliznici produktům rozkladu zása- 
dité soli vizmutové a sice kyselině dusičné; představuje si rozklad takto: 
/N0 3 /Cl 
Bi< + HC1 = NO s + Bi< 
Určoval celkové množství vyloučené šťávy žaludeční a její celkovou 
aciditu a shledal, že množství vyloučené šťávy žaludeční po podání zásaditého 
dusičnanu kvantitativně klesá, kvalitativně je však kolísání v mezích fysio- 
logických. Tímto způsobem však reaguje pouze sliznice zdravá, jevíc se 
celkem relativně indifferentní k podanému zásaditému dusičnanu vizmuto- 
vému, kdežto sliznice zánětlivě změněná doznává snížení sekrece. 
Pokusy tyto jasně mluví o ,,stálosti“ magisteria bismuthi. Jedná 
se tu o zřejmý účin svíravý. Sliznice zánětlivě změněná s charakteristickým 
rozšířením cév a zvýšenou sekrecí dostává se tu pod vliv prostředku svíra- 
33 ) Baumstark, Arch. f. Verdauungskr. Bd. 12, H. 3. (cit. Rodari). 
Rozpravy. Tř. II. Roč. XIX. Čís. 17. 2 
XVII. 
