18 
vého, jenž příznivě na sliznici působí. Pochopitelně při chemické ne- 
mění telnosti praeparatu nemohlo by dojiti k tomuto účinku. Autor vy- 
světluje úkaz ten jako specifický účin kyseliny dusičné na základě analogie 
ostatních solí těžkých kovů. Rovněž lze se domnívati, že utvořený vizmut- 
oxychloričl v roztoku právě svíravě působí. 
Dalším praeparatem, s nímž pokusy konány byly. jest bismuthum 
bitannicum. U tohoto prý se odštěpuje jedna molekula kyseliny tříselné 
a hned se resorbuje, jinak prý se nemění. Odštěpující se molekula pak 
působí na sliznici. 
Na sliznici normální způsobuje zvýšení, na sliznici pathologicky 
změněné způsobuje snížení sekrece. 
Poněkud odchylně chová se bismuthum bisalicylicum. I zde odštěpuje 
se jedna molekula kyseliny salieylové; ovšem není zaručeno, že by dále 
štěpení nepostupovalo, rovněž v případu předešlém. Bismuthum bisalicy- 
licum způsobilo na sliznici normální zvýšení sekrece quantitativně i celkovou 
její aciditu, na sliznici pathologicky změněné jest zvýšení to daleko nápad- 
nější, což skutečně by odpovídalo účinku salicylu. Z tohoto důvodu vůbec 
by byl tento praeparat kontraindikován při zánětlivých processech traktu 
zažívacího. 
Jest jistá nedůslednost v therapeutickém užívání vizmutových 
praeparatů. Na jedné straně připouštějí se nerozpustné sole vizmutové pro 
jich ,,indifferentnost“, na druhé straně vědomě a přímo se applikují, aby 
rozklad nastal a rozkladné produkty svým účinkem by působily. Tak 
na př. airol a dcrmatol, praeparaty daleko nestálejší vazby než magisterium 
bismuthi, obzvláště v dřívějších dobách při ošetření ran s velikou oblibou 
byly vyhledávány. Měly tu svým rozkladem uplatňovati se jako „mírné 
desinficiens“ a vysušovací prostředek. Pokud dnešní stav názorů o ošetřo- 
vání ran vůbec dcsinfekci vyžaduje, dá se této zajisté mnohem lépe, je-li 
myslitelné, docíliti jinými prostředky. Také vysoušecího účinku zajisté 
s větší jistotou dosaženo bude methodami, které zaručují úspěch bez 
ohrožení zdraví nemocného. 
O náhradě vizmutu ve skiagrafii promluveno bylo v toxikologické 
(I.) části této práce. 
Souhrn. 
Neutrálně a kyselé soli vizmutu jsou z therapie vyloučeny proto, 
že jsou rozpustné, vstřebatelné a otravné, a protože jejich účin svraskavý, 
leptavý a antiseptický jsou jinými léky nahraditelný. 
Naproti tomu v therapii se používá zásaditých soli vizmutu s odůvod- 
něním, že jsou nerozpustné, nevstřebatelné, neb jen výjimečně a málo 
vstřebatelné a neškodné. 
1. Z našich analys (str. 40) jest zřejmo, že magisterium bismuthi, 
odpovídající veškerým požadavkům farmakopoey, jest sloučenina ve vodě 
XVII. 
