Pozoruhodno jest, že protoplasma jest zde od hrudek ostře oddělena 
a úplně prosta elementů barvících se osmiovou kyselinou nebo alkanou; 
jest seskupena kolem jádra, které je normální, poměrně veliké, s několika 
jadérky. (V místech, kde jsou buňky již longitudinálně protaženy, jsou 
také jádra v témže směru protáhlá.) Patrno tedy, že zde elementy plasma- 
tické a olejnatopryskyřičnatý obsah buňky nejsou pomíseny, jak tomu 
je ve starších částech oddenku, v jehož parenchymatických buňkách na- 
lézáme jádro degenerované a plasmu téměř úplně nahraženou olejnato- 
pryskyřičnými zrníčky. 
Pcněkud dále od povrchu pozorujeme, že tmavé hrudky jsou na- 
hraženy zrníčky světlejšími a možno nalézti od hrudek k zrníčkům tak po- 
nenáhlé přechody, že jest velmi pravděpodobným vznik zrníček z rozpadu 
hrudek. V některých buňkách zůstávají zrníčka seskupena v jednotný 
útvar, jakoby obklopena membránou; tvoří tak větší zrnitá tělesa, která 
také na tenších řezech jednotně vypadávají, takže po nich zbyde právě 
jim odpovídající otvor jakoby hustší plasmatickou membránou ohraničený. 
Pro nás nejzajímavějším nálezem v této části oddenku jsou jednak 
prstovité výrůstky, již Schachtem pozorované, jednak zvláštní tvary žlá- 
zových chlupů, jež můžeme s určitostí označiti za jich mladší formu. 
Můžeme totiž pozorovati, že vedle žláz typického tvaru s žebrovitým 
ztluštěním stěny jest zde většina žláz tenkostěnných, vyplněných plasma- 
tickýrn obsahem. Od stěny buněčné odchlípená kutikula lpí obyčejně roz- 
trhána na povrchu, jak to také pozorujeme na vyvinutém, typickém, 
žlázovém chlupu - — avšak stěna sama nevykazuje tu onoho žebrovitého 
ztluštění, takže žlázka nemajíc opory je často deformována a zvláště 
nožka bývá ohnuta a zkroucena. Celkem jest patrno, že nemají tyto formy 
žlázové proti tlaku a otřesu žádné resistence a porušení jich nastává vždy 
roztržením měkké stěny a vypaduntím obsahu a ne jako u typických žláz 
roztříštěním tuhého, nepoddajného obalu. 
Také obsahem, jak již praveno, liší se tyto žlázy od typických a uka- 
zují se jako útvary mladší. Kdežto v definitivních žlázách nalézáme bud 
jádro silně degenerované nebo jenom nejisté stopy po něm a celou dutinu 
hlavičky vyplněnou vzduchem, má uvedený žlázový útvar v těchto místech 
protoplasmatický obsah s poměrně dobře zachovaným jádrem, často ještě 
uprostřed hlavičky uloženým. V protoplasmatickém obsahu pak pozorujeme 
bud tlustě uložená zrníčka zelenožlutá — ixplně shodná co do vzhledu 
se zrnky, jaká jsme poznali v mladých buňkách parenchymatických — 
anebo, a to daleko častěji, jsou zrníčka seskupena ve velké přesně od 
protoplasmy ohraničené zrnité těleso uložené na vrcholu hlavičky. Toto 
pak jest bud jemnější zrnité — průsvitné, nebo hrubě zrnité, hrudkovité, 
tmavé, (Obraz 5.) 
S největší pravděpodobností můžeme říci, že se v těchto útvarech 
jedná o mladší stadium oněch žláz, které jsme nalezli ve starší části rhi- 
zomu a označili jako typické, neboť ač zřídka, přec jen jest možno nalézti 
XXI. 
