8 
Vrcholová buňka je na průřezu trojboká s nápadně velkým jádrem. 
Okolní meristematické pletivo je dle tří ploch vrcholové buňk}' uspořádáno 
a úplně beze stopy tuku a třísloviny jako ovšem i vrcholová buňka sama. 
(Obraz 7.) 
* * 
* 
4. Kol vegetačního vrcholku sestaveny jsou zárodky pórovitých listů 
pokryté hojně chlupy a šupinami. Na podélném řezu pórovitým lístkem 
můžeme pozorovati, že chlupy jsou dvojí. Jedny silné, sestávající z buněk 
větších v šířce než v délce a druhé tenké z buněk dlouhých a úzkých. 
(Obraz 8.) Prvé tvoří jaksi oporu tenkým chlupům a šupinám a řídí je 
v určitém směru a to na hřbetní straně k špičce, na břišní straně směrem 
k basi lístku. Podobné rozdělení chlupů můžeme pozorovati také i na vrcholku 
oddenku. 
Šupiny vyvíjejí se, jak již Tschirch poznal, z jedné buňky, která 
se dělí v ploše rychle ve dvou směrech, takže brzy povstane lístek jedno- 
vrstevný se sekundárními zubo vitými emergescencemi na okrajích. Šupiny 
z kapradě samce nemají ani na okraji ani v ploše žlázových chlupů. Jenom 
na basi šupinky sedí někdy dvě epidermální žlázky, které prý již s mladou 
šupinkou vznikají. Tschirch považuje šupinky a zvláště jich okraj pro 
diagnosu původu drogy za velmi důležité. Jeho žák Laurén přirovnával 
stavbu všech v Evropě přicházejících kapradí a shledal, že zvláště cha- 
rakteristickou známkou pro Filix mas jsou uvedené dvě žlázky sedící u zá- 
kladny téměř každé šupinky. 
Toto udání Laurénovo a Tschirchovo podrobil kritickému výzkumu 
Santessen a nalezl, že četné žlázové chlupy vyrůstají z pokožky nejen vedle 
základny šupin, ale i isolovaně opodál šupinky a to někdy i houfně. Tento 
nález Santessenův, ačkoliv poněkud údaje Tschirchovy omezuje, přece 
zůstavuje v platnosti názor, že paleae jsou nej důležitější části drogy pro 
přesné určení její totožnosti. 
* * 
❖ 
Žlázky pokožkové bývají obyčejně popisovány jako úplně shodné 
s vnitřními buňkami žlázovými. Jenom Schacht praví, že nemají odchlí- 
pené kutikuly a sekretu. 
Na čerstvých i fixovaných praeparatech snadno se přesvědčíme o tom, 
že epidermální žlázky tak jako žlázky vnitřní chovají většinou pod 
odchlípenou kutikulou nažloutlý sekret; liší se však od vnitřních žlazek 
podstatně svou velikostí. Jsouť asi o polovici menší než žlázy vnitřní. 
(Obraz 9. a obraz 10.) Zvláště hlavička jejich jest menší než u žlazek 
vnitřních; nožka pak je protoplasmatická a kutikula bývá méně odchlíp- 
nuta. Skutečně se také vyskytují hojně mezi nimi žlázky s protoplas- 
matickým obsahem bez odchlíplé kutikuly, jak udává Schacht. 
XXI. 
