Pravděpodobně vznikají oboje tyto žlázy z prsto vitých výrůstků, 
které také tu a tam, ač vzácně, možno na epidermis zjistiti. 
* * 
* 
Mladé řapíčky pérovitě ohnutých zárodků listových sestávají z tak 
kompaktního tkaniva, že v něm ani není místa k vytvoření žlázek a rovněž 
tak jest tomu u vyvíjejících se lístků. Za to, jak bylo již řečeno, jsou hojně 
porostly chlupy epidermálními. Vedle nich vyskytují se na lístcích ještě 
protoplasmatické výrůstky kulovité bez nožky a bez sekretu. Jsou-li tyto 
přisedlé jednobuněčné pupence snad zárodky chlupů, šupin — nebo jiných 
útvarů, nezjistil jsem. 
* * 
* 
Hned pod vegetačním vrcholem obklopen jest oddenek řapíky listo- 
vými a pak dále basemi řapíků listů odumřelých. 
Nejmladší base řapíkové jsou svou skladbou úplně obdobný mladé 
části oddenku. Nalézáme v intercellulárách parenchymu (hojně škrobem 
naplněného) prstovité útvary i žlázy nehotové a hotové. 
Starší base řapíkové jsou na povrchu pokryty hnědočernou pokožkou, 
pod níž jest uložena několikavrstevná z librosklereidů sestávající hypo- 
dermis. 
Již makroskopicky jsou na basích řapíkových patrna na rozhraní mez 1 
hřbetní a břišní stranou podélně probíhající žebra, lišící se světlejší barvou 
od okolní tkáně. Při mikroskopickém výzkumu tohoto místa nalézáme, 
že zde schází hypodermis, takže povrch jest utvořen jednoduchou vrstvou 
buněk pokožkových (poněkud větších). (Obraz J I.) Proto jest žebro svět- 
lejší než okolní tkáň, kde tmavá hypodermis neschází. Přiléhající buňky 
parenchymatické bývají palissádovitě uspořádány • — jsou radiálně pro- 
táhlé. Sleduj eme-li vznik těchto míst na mladších basích řapíkových, 
shledáváme, že svou orientací úplně odpovídají lístkům a že na vyvíje- 
jících se řapících v těch místech nalézá se hojně průduchů. (Průduchy 
jsou zde z okolní pokožky vysoko vyzdviženy jako u vlhkomilných 
rostlin jiných.) 
❖ * 
* 
List filixový má vřeteno tuhé s mocnou epidermis a hypodermis. 
Tkáň parenchymatická jest prostoupena malými prostory mezibuněčnými, 
v nichž nejsou nikdy žádné útvary žlázové. Nemá také nikdy víc než 
5 svazků cévních. 
V mesofylu listovém možno zjistiti žlázy, jež svým tvarem odpovídají 
asi měkkým žlázám protoplasmatickým, jak jsme je viděli v mladé části 
oddenku — jenom zrnité těleso jim schází a jsou menší. (Obraz 12.) 
Jsou to hruškovité protoplasmatické útvary, jichž stěna nikdy nemá od- 
chlípenou kutikulu. Jádro jest pravidelně dobře zachováno. Prstovité 
XXI. 
