2 
vývoje podobají se docela malounké kapičce, která dostává ponenáhlu 
nádech bělavý, až konečně je čistě sněhově bílá. Obyčejně sedí — ač to 
není snad pravidlem — v úhlu žeber listových. Objem její se stále zvětšuje, 
při čemž i barva doznává změnu. Z počátku stává se špinavě bílou, pak 
nažloutlou, žlutohnědou, až později je úplně černá (bez lesku). Velikost 
sklerotií je různá; obyčejně jsou zvící jáhly až někdy dosahují velikosti 
semena vikve seté, arciť že najdeme sklerotia kromě toho větší ještě jako 
zase naopak úplně malá. Zralá sklerotia oddělují se již lehkým dotekem 
od substrátu, takže, je-li tou dobou listí, na němž vzrostla, odnášeno na př. 
větrem, mohou sice nezralá (úplně nezčernalá) sklerotia býti přenesena 
na jiná místa, ale zralá většinou bývají opadaná hned na místě. 
Doba, kdy se v přírodě objevují, je různá. Měl jsem příležitost’ po- 
zorovati je někdy již koncem měsíce září a to zej měna na poli vlhkém 
na odumřelých listech zelných, jindy objevila se teprve v listopadu, jest 
přiloženo, že nejvíce se jich objeví, je-li podzim vlhký a při tom aspoň 
poněkud teplý. Přes zimu odpočívají sklerotia, až teprve příštím rokem 
za vhodných podmínek zevních vyklíčí ve plodnici, na níž vytvoří se 
spory, které mohou býti doneseny na vhodný substrát, kde vyklíčí v my- 
celiurn a vegetační perioda zakončí se opětně vytvořením sklerotia. 
Plodnice je ze začátku bílá a v určité době chloupky pokrytá hlavně 
v částech spodních. Chloupky ty později usychají, tak že v době frukti- 
fikace je plodonoš úplně holý. Postupem času se barva mění do hnědá. 
Spory vytvářeny jsou na konečné části plodnice na sterigmatech, 
jsou na každém basidiu po 3 — 4. Spory jsou tvaru kulovatého, někdy jen 
velmi slabě protáhlého. Celá výtrusorodná část plodnice je zdélí asi 
] — 1 % cm, tvaru válcovitého a je poněkud tlustší než stopka plodní 
samotná. 
Právě popsaná sklerotia po celou dobu mých pozorování v nej- 
hojnější míře sbíral jsem na listech zelných, kde dosahovala největších 
rozměrů. 1 ) Kromě toho však vyskytují se skoro bez vyjimky na odu- 
mírajících částech rostlinných vůbec. Tak v zahradách najdeme je na př. 
na jaře na listí nejrůznějších stromů a bylin. Nutno ovšem podotknouti, 
že jsou zase léta, kdy se sklerotia ta vůbec neobjeví následkem nepřízni- 
vých zevnějších poměrů. Pokud jsem se mohl přesvědčiti, je u nás T. va- 
riabilis všude hojná, nejvíce však rozšířena byla v krajích, kde pěstuje 
se brukev, kapusta a pod. 
T . gyrans 2 ) vyškytá se tu a tam v zahradách na odumřelých listech 
šeříku a ořešáku. Sklerotia její jsou barvy žluté, někdy s odstínem clo 
p Tatáž sklerotia byla mi R e h m e m určena jako: Sclerotium semen Tode 
f. Brassicae. 
2 ) V označení tohoto druhu nebylo mi možno dodělá ti se nějaké shody: 
Bresadola označil mi ji jako T. gyrans (?) B a t s c h, Rehm označuje její 
sklerotia Sel. spliaeriaeforme (?) Lib., Hennings řadí ji prozatím k T. com- 
planata T o d e (?). 
XXII. 
