6 
světle je větší, rostlinky ze tmy jsou nápadně tenké a chabé. Ve tmě mají 
rostlinky ty daleko více chloupků na sobě, což platí zejména pro T. variabilis. 
Zjev ten je tím nápadnější, čím větší vlhkost’ je v okolí, kde vzrůst se děje. 
Ve tmě rostoucí plodnice měly mnohdy sice založenou vrstvu výtruso- 
rodnou, ale spory (od T. var. a T. gyrans ) jsem nikdy nedostal. A konečně 
rozdílné je i zbarvení plodnic. 
Pokud se týče struktury anatomické, možno všeobecně říci, že všechny 
tři druhy se shodují v tom, že jich plodnice vykazují složení ze dvou 
částí; zevnější představuje nám kůru, vnitřní dřeň. Rozdělení to je patrným 
velmi záhy. Typhula variabilis má plodnic i na příčném průřezu kru- 
hovitou, v nej mladších partiích tvořenou buňkami kulovatými, které 
mezi sebou nechávají značně veliké prostory. Na periferii ve 2 — 3 řadách 
k sobě přiléhajících jsou buňky, jež prozatím ničím se od středních neliší 
až na to, že jsou k sobě těsně přiloženy, takže nechávají mezi sebou velmi 
málo mezibuněčných prostor. Blány všech buněk na průřezu jsou stejně 
tlusté. Jich plasmatický obsah je poměrné značný. V částech starších po- 
skytuje průřez již jiný obraz. Buňky povrchové a pod nimi ještě 3 — 4 
řady (kruhy) jsouce k sobě těsně přitisknuty jsou na mnohých místech 
4, 5, i 6boké a čím dále směrem ke středu jsou menší buňky s prosto- 
rami mezibuněčnými dosti velikými. Na některých místech jsou cen- 
trální partie vláken přiložen}/' k periferním těsně, čímž uvnitř centrál- 
ních částí nezřídka vzniká dutina. Takových dutin v podobě kanálů může 
býti v téže plodnici i více. Rozdíl mezi buňkami periferními a cen- 
trálními začíná se tu ponenáhlu jeviti: Buňky vnitřní (dřeňové) jsou na 
plasmu bohatší než zevnější (korové). Stěny zevních (korových) buněk 
jsou zbarveny do žlutá. V částech ještě starších jsou korové buňky zbarveny 
ještě tmavěji; u úplně starých plodnic může zbarvení býti až hnědo- 
černavé. 
Plodnice od T . gyrans má na příčném průřezu tvar po většině kruho- 
vitý nebo eliptičný. Také zde se počne velmi záhy jeviti rozdíl buněk 
kůře a dřeni náležejících. Zevnější čásť plodnice tvořena je vlákny houbo- 
vými, která sestávají z buněk menších a těsně k sobě přiložených. Dřeň 
je tvořena buňkami daleko většími (co do šířky), které nechávají mezi 
sebou značné mezi buněčné prostory. V partiích starších je diferenciace 
dřeně a kůry ještě zřetelnější. Buňky kůře náležející mají tvar 5 — 6úhel- 
níkú s rohy značně zaokrouhlenými, jich blána je značně stloustlá, takže 
lumen je poměrně malé. Anatomická stavba plodnice T. complanata neliší 
se podstatně od stavby druhu předešlého. Na podélném řezu poskytují 
všechny tři druhy Typhul týž obraz: celá plodnice je tvořena vlákny hou- 
bovými rovnoběžně probíhajícími, jež sestávají z buněk značně dlouhých. 
Buňky kuře náležící jsou opatřeny stěnami stloustlými a jak z dalšího 
vysvitne, ztrácejí záhy schopnost regenerační. 
Všechny tři druhy Typhul, byl-li jim vrchol plodnice do jisté doby 
vývoje odňat, jsou schopny vytvořiti vrchol nový. Operace plodnice 
XXII. 
