7 
žilek křemenných, z nichž některé jsou rovné, většinou však zkřivené, 
řídce i vlnkoviíé. Žilky křemenné, které do horniny sousední vbíhají 
(hornina tečkována na obr. 4.), rozvětvují se nepravidelně a tvoří i sítě. 
I v hornině té některé živce změnily se v kaolin (čárkovány). 
Tyto zjevy kontaktu mlu- 
ví proti Lehmannovi, i také 
ta okolnost, že vysvětliti se 
má převedení a nahromadění 
křemene dynam omet amorfo- 
sou, ne snad do vrstvy ne- 
patrné, ale do mohutné vrstvy 
o mocnosti u nás 150 w a v Ba- 
vořích až 500 m. Horniny okol- 
ní nejsou ochuzeny o křemen, 
jak by být i musilo. Na vý- 
chodním okraji Českého lesa 
je naopak rula bohatší kře- 
menem. 17 ) Poněvadž též nelze 
nalézti stop po roztopení ba 
ani ne dokladů pro spolučinnost značně vysoké teploty při metamor- 
fose, mám za to, ze nelze vysvětliti velikého tohoto zjevu geologického jinak, 
než že vznikl vodami pcsteruptivních výronů na kyselinu křemičitou boha- 
tými. Trhlinou mezi rulou a horninami amfibolit ovými vyvíraly, drobné 
úlomky hornin trhlinu vyplňující z části vyluhovaly a usazovaly kře- 
men žilný. 
Že magmatické bassiny zdejší měly veliké bohatství křemene, pro- 
zrazuje se hojností křemene v horninách amfibolit ových, křemennými 
aplity žulovými jakož i žulami samotnými, z nichž některé (Plockensteinský 
granit a j .) mají mnoho křemene. Také ,, čočky křemenné" zde onde na 
Šumavě v rule uložené nejsou než as podobné injekce kyselého magmatu. 
Pruh jest mladší než žula babylonská, neboť na z. Skály protíná kon- 
taktní pásmo žulové (okatou rulu) a sám nijakých změn nejeví. 
Žula. 
Láme se v lomu na v. od obce Babylona při dráze. Kámen odklízí 
se podle puklin od s. k j. jdoucích se sklonem 88° k z. a podle puklin 
k nim kolmých od v. k z. mířících. Tak vznikly tři výstupky skalní stěny 
podle dráhy. Vedle toho pukají stěny ještě trhlinami směru od v. k z. 
a sklonu 6° k j., jak zvláště patrno na části nejjižnější. 
Na žule je značná ssuť, v obci až na 2 m mocná, obsahující hlavně 
hranatá velká zrna živce, málo křemene a stopy biotitu, neboť ten se 
nejspíš větráním porušuje. 
17 ) Katzer, 1. c. str. 223. 
Obr. 4. Křemen z pruhu na kontaktu. Ozna- 
čení jako na obr. 3. V skut. vel. 
XXV. 
