10 
tedy než mapa speciální (obr. 1.). Vskutku však žula sahá ještě dále až 
k stanici Česká Ivubice-Folmava. Vlhké údolí Babylonské vyplněno jest 
místy do značných hloubek (přes 8 m) ssutí žulovou. Ssuť jeze zrn živco- 
vých na hranách zvětralých, zrn křemene a slídy tmavé. Místy vyčnívají 
veliké balvany žulové až 8 w 3 měřící, tvaru hranolovitého i tvaru zaoble- 
ných žoků. 
Horniny amfibolové. 
Na horniny amfibolové jsou v Čes. Rubici čtyři lomy (obr, 2.). Štěrk 
silniční láme se nyní jen na vrchu Skále, ostatní tři lomy jsou opuštěné, 
jeden pod restaurací Kovárnou, druhý uprostřed jz. úbočí Spáleného 
vrchu a třetí poblíž Něm. Kubice. Vedle toho lze existenci hornin těch 
tušiti pod balvany na čtyřech místech na temeni a pod temenem Spáleného 
vrchu i na sz. výběžku hřbetu jeho, rovněž „Medvědí závora" hojnost 
jich obsahuje i vrch v „Kaštanech". 19 ) 
V opuštěném lomu na Spáleném vrchu obnažena jest hornina velice 
tvrdá a tuhá, zvětralou korou železitou pokrytá, jinak na čerstvých plochách 
skoro černá se slabým nádechem nazelenalým, jemně zrnitá, tence vrstev- 
natá až i všesměrná. Střídají se zde vrstvičky amfibolem bohaté jak papír 
tenké s vrstvičkami skoro bez amfibolu, bílými, téměř ze samotného 
křemene složenými. Tyto křemenné mázdry jsou místy mocnější. Krystaly 
amfibolu dosahují až 2 mm délky, obyčejně jsou však kratší. Hustota 
horniny jest 3, 10. Kromě křemenných vrstviček, s vrstvičkami amfibolo- 
vými rovnoběžných, spatřujeme ještě diskordantní žilky a žíly křemene 
jemnozrnného, kterak horninu v směrech nej různějších prostupují, ostře 
jsouce od ní odděleny, leckde zduřují, jinde v sítě se splétají, větví i zase 
sbíhají. Místy malá vržení prozrazují, že posunovaly se v směrech pro- 
tivných části horniny. Sem tam jsou proužky amfibolové vychýleny z pů- 
vodní polohy a běží se žilami křemennými rovnoběžně. Tu a tam objeví 
se v žilce i krystal živce nebo prázdné po zvětralém živci místo. To na- 
svědčuje, že jest činiti pravděpodobně s kyselou injekcí granitickou. Hornina 
jest rozpukána hlavně podle tří směrů, s. 68° v. se sklonem 44° jv. (což 
jest také poloha vrstviček), s. 41° v. se sklonem 36° na sz., s. 50° z. se 
sklonem 80° na sv. Podle mikroskopického výzkumu A. Ondřeje, 20 ) 
k němuž jsem dodal materiál, obsahuje hornina původní amfibol, křemen, 
málo živců (oligoldasu, něco orthoklasu, trochu živců basických) jako 
součásti původní, z akcessorií sluší vytknouti hojnost pyritu, magnetitu, 
trochu apatitu, titanitu a biotitu. Hnědý ton v jádru amfibolů a okolnost, 
19 ) Několik balvanů mezi Skálou a stanicí není as na místě původním, ale 
jsou se Skály zavlečeny. 
20 ) A. Ondřej: Petrografický popis amíibolických hornin od České Kubice 
u Domažlic. Praha 1910. 
XXV. 
