14 
ninou žilky křemenné rovně omezené a s ostrými kraji. Tyto žilky svědčí 
četnými vrženími o dynamických činitelích. Tu i křemeny žil žulových 
zhášejí undulosně, ač nepatrně. Vlnovitě zohýbané vrstvičky nalezl jsem 
toliko na temeni vrchu přímo nad lomem. Jinde není stopy po tlaku.- 4 ) 
Přehlédneme-li všecky po- 
psané výskyty gabbra (obr. 2.) 
a připomeneme-li si nestálost 
poloh diaklas a vrstviček, při- 
svědčíme, že sotva lze odvozo- 
vali všecky od jediného jícnu 
eruptivního. Pro hlubinný pů- 
vod gabbra našeho svědčí 
zvláště okolnost, že spáry pře- 
trhaných žilek křemenných, 
nahoře popsaných, nejsou vy- 
plněny nerosty sekundárními, 
ale horninou normální. Dála 
se tedy změna hluboko, v zóně 
plasticity amfibolu. Také vznik 
amfibolu místo pyroxenu zdá 
se svědčiti pro původ hlu- 
binný. 
Tmavou barvou připomíná zde rula gabbro, jsouc místy tak drobno- 
zrnná, že význačný lesk biotitu se ztrácí. To as zavdalo podnět k označení 
celého terénu za amfibolický. Naopak se vysvětlí opačné pojetí. Zvláště 
to platí o rule na Spáleném vrchu, kde nutno i lupy užiti, chceme-li ten 
24 ) Lehmannovo fvrzení, že hlavní příčinou odchylných znaků amfibolového 
gabbra v Sasku jest tlak za chladu, vlastními jeho doklady lze vyvrátiti. Uvádí 
(1. c. str. 194), že se jeví u pruhů brzo ostré kraje, brzo nejtěsnější splývání různých 
hmot. 1 oslední věc sotva jest, myslím, tlakem za chladu možná. Jeho vyobrazení, 
ovšem působí dojmem tlaku, ale jistě jen při malém zvětšení. Rozdrcení živců, jež 
za doklad tlaku přijímá mohlo se státi později. Na str. 197. mluví již o teple, při- 
pomínaje však, že hornina nebyla as roztopena. Přeměnu v amfibol přičítá dílem 
rozkladu zvláště v gabbru se živci saussuritovanými, dílem vidí v ní zjev metamorfosy. 
O vlivu žuly vůbec nemluví, ač sám popisuje žíly žulové (1. c. 199.) a u Bohringen 
připomíná vrstvy gabbra zanesené granitem do ruly a také rulu tamní uznává za 
horninu granitem zcela změněnou. Podceňování vlivu vyvřelin vedlo Lehmanna 
k přeceňování dynamických činitelů. Nyní, kdy známo jest, že pásmo hornin granitem 
přeměněných může míti mocnost až 5 km, nesmíme se uzavírati myšlence, že i vy- 
kry statování amfibolu místo pyroxenu, překrystalování pyroxenu v amfibol a saussu- 
ritování živců je z valné části dílem granitu, jenž basické hornině značnou dávku 
mineralisátorů přivedl. 
Obr. 7. Injekce křemenná (tečkována) v žíle 
granitové. Amfiboly granitem z gabbra od- 
tržené čárkovány vodorovně. Zvětš. 17. 
Rula. 
XXV. 
