7 
Titanitová zrnka, místy se objevivší, liší se od oněch, jež obsažena 
jsou v ukázkách dříve popsaných, jimž se namnoze podobají svým tvarem, 
hlavně sytější barvou a také silnějším pleochroismem. Pro kmity svě- 
telné II ku a jeví barvu poněkud žlutavou a pro kmity || ku c zře- 
telněji červenavou. 
Větší poněkud zrnka se vyskytují osamocená, drobounká pak, oby- 
čejně menší 0-01 mm, ve hloučcích. V celku je však mnohem vzácnější, než 
byl v předchozích ukázkách. 
Hornina tato náleží dle mikroskopické povahy a dle příbuznosti své 
s typy ukázek předchozích také ku vlastním horninám massivním. 
Analysa chemická, mnou vykonaná, a ocenění její následuje na konci 
tohoto pojednání. 
V. 
V jiné ukázce, jež rovněž pochází z téhož amfibolitového okrsku, totiž 
ze Skály u České Kubice, poměrné množství hmoty amfibolové značně 
kolísá, neboť ukázka obsahuje hlavně dvojí způsob horniny: jednu partii 
světlejší, složenou z amfibolu a živce, kteréž oboje součástky jsou tu 
v množství skoro stejném, a druhou tmavší, složenou skoro jen ze sarného 
amfibolu a málo jen živce obsahující. 
Část světlejší příbuzná je opět křemitým amfibolickým dioritům, 
jako ukázka v odstavci I. popsaná. Obsahuje též akcessorický křemen; 
ostatně jest i něco magnetitu, apatitu a zirkonu zde přimíšeno. 
Amfibol je ponejvíce nepravidelně omezen, někdy v pásmu verti- 
kálním prozrazuje poněkud snahu ku vytvoření hranolových ploch. Zrna 
jeho jsou rozmanité velikosti, kolísající mezi 0-5- — 3-0 mm. Kontury 
větších zrn amfibolových jsou rozmanitě laločnaté a místy i klikatě zubaté, 
tvoříce rozmanité nepravidelné výběžky. Ve hmotě živcové s amfiboly 
souvisící shledáváme opět jehličky a tenké lištničky amfibolové, idio- 
morfně omezené. 
Živce náležejí z části orthoklasu, většinou však k plagioklasu a sice 
oligoklasu, a jsou větráním zakaleny. Některá zrna v obyčejném světle 
jednoduchými se zdající objevují se mezi skříženými nikoly složena 
z agregátů drobných zrnek, zubatě do sebe zasahujících. 
Křemen činí zrnka nepravidelně omezená. 
Apatit tvoří bud zřetelně omezené krystalky, porůznu roztroušené, 
nebo i nepravidelná zrnka, v živcích i amfibolech uzavřená. 
Magnetit jeví zde zrna hrubší, ač i drobounké, ostré krystalky 
v rozmanitých hromádkách a skupinkách, hlavně v živcích uložené. Ve- 
likost některých krystalků klesá značnou měrou pod 0-005 mm. Zrna 
větších rozměrů jsou ponejvíce vázána na amfibol. 
Hornina tato je částečně textury všesměrné, avšak jinde rovno- 
běžným uložením zrnek amfibolových projevuje texturu přibližně rovno- 
XXVI. 
