8 
běžnou. Omezení živců tu a tam spíše jest poněkud pravidelnější než 
amfibolů, při čemž často do živcových zrnek zasahují zrnka amfibolová 
nepravidelnými výběžky, jakoby krystalace obou součástek dála se ně- 
jakým dílem současně. 
Část tmavší opět silně upomíná na tmavý amfibolit od Folmavy 
blíže České Kubice (viz str. 6). Je složena převážnou většinou z amfibolu 
a obsahuje jen málo živců. 
Amfibolová zrna jsou mnohdy značné velikosti, neboť měří mnohdy 
až 5 mm v délce. Jsou směrem vertikální osy poněkud podlouhlá, ale 
málokdy, a pak též jen částečně dle hranolu krystalograficky omezena. 
Na koncích jsou vždy omezena nepravidelně. Pleochroismus jich je silný 
a skýtá podobné odstíny jako amfiboly světlejšího pruhu. 
Živců jest vůbec velmi málo a k tomu jsou ještě celkem silně 
zvětralé. Místem je možno ještě mezi neúplně rozvětralými zbytky roze- 
znati kalná zrnka s matnými lamellami dvojčatnými o velmi malém 
úhlu zhášejícími, ta pak náležejí oligoklasu; někdy jsou i částečky za- 
chované stejné povahy a prokazují se náleželi oligoklasu kyselému. Na 
některých místech je oligoklas téměř úplně rozvětrán a vyloučeno něco 
křemene. Menší některá zrnka živcová jsou omezena přibližně krystalo- 
graficky a jsou někdy i unitř v amfibolu zarostlá nebo aspoň se strany 
do něho zasahují, což ovšem dokazuje, že jsou staršími než amfiboly. Tam, 
kde se stýkají větší partie živcové s konci zrn amfibolových, lze pozorovati 
zajímavý příklad narůstání amfibolu tím způsobem, že amfiboly vysílají 
do hmoty živcové rovně omezené podlouhlé výběžky. 
Akcessoricky se vyskytuje magnetit, něco pyritu, apatitu a ti- 
tanitu. 
Magnetit tvoří velká zrna, až 1 mm i více dosahující, zřetelného 
omezení krystalografického. Jsa součástkou starší, je často zarostlý do 
živců nebo je uzavřen v amfibolech, ale nejvíce je ho uloženo mezi jednot- 
livými zrny. Magnetity v živcích uzavřené jsou velmi malých rozměrů, 
měříť nejvýše 0-005 mm. Vyskytují se obyčejně v značném množství po- 
hromadě. 
Apatit je nejčastěji v amfibolu uzavřený, tu bývá zrna celkem stejného, 
asi 0-05 mm dosahujícího, obrysů na příčných průřezech přibližně šesti- 
bokých. V živcích uzavřený má tvar dílem dlouhých nebo krátkých slou- 
pečků, dílem též poněkud oblých zrnek. V této části horniny je mnohem 
řidší, než byl v partii živci bohaté. 
Titanit je celkem řídký; přichází hlavně v sousedství magnetitu, 
tvoří bud samostatné krystalky nebo zrna nepravidelná, která se sestu- 
pují bud v hromádky a kupky nebo řádky kolem zrnek magnetitových. Je 
slabě do červena zbarven, zřetelného pleochroismu nelze pozorovati. 
Též vyskytuje se na hranici živců a amfibolů. 
XXVI. 
