9 
Pyrit bývá nej častěj i s magnetitem sdružen; jsou to zrnéčka obrysy, 
podobná magnetitovým, s charakteristickou barvou mosazně žlutou v na- 
padajícím světle. 
Také tento oddíl horniny rovněž jako prvá část živcem bohatší, 
náleží ku horninám massivním. Hranice obou těchto proužků není rovno- 
běžná s jednosměrným uložením zrnek amfibolových, nýbrž nepravidelná 
a obojí partie přecházejí částečně do sebe. Celý zjev této hranice činí 
dojem šmouhovitosti (šlírovitosti) . 
V oddíle s amfibolem převládajícím lze pozorovati ve výbruse dva 
rovnoběžné proužky, jeden krátký, druhý delší, složené ze živcových 
zrnek, ponejvíce silně proměněných. Tu opět objevuje se charakteristické 
narůstání amfibolových zrn po krajích. Proužky tylo nelze považovati 
za výplň puklinek, nýbrž vznikly spolu s ostatní hmotou horniny. Je 
pravděpodobno, že magma této horniny i v části tmavší štěpilo se na 
hmotu amfibolovou a živcovou šlírovitě. 
VI. 
Ukázka horniny, pocházející ze Skály u České Kubice, a sice z téhož 
lomu jako předchozí, jest na pohled jiné povahy nežli všechny ostatní; 
obsahuj eť hojně křemene a jeví zřetelně rovnoběžné úzké proužkování, 
jsouc složena z proužků tmavozelených, obsahujících hojně amfibolu, 
a z proužků světlých, hlavně ze křemene sestávajících. Proužky jsou 
průměrné šířky asi % až 1 mm. Zároveň vzorek obsahuje žilku nestejno- 
zrnného až hrubozrnného granitu aplitu blízkého, leč přece akcessorickým 
amfibolem vyznačeného. 
Hlavní součástky proužkované horniny jsou: obecný amfibol a křemen, 
živce je poměrně málo a silně zvětralého; dle povahy produktů rozkladu 
lze přijímali, že živec tento náležel ku živcům alkalickým. Akcessoricky 
vyskytuje se opět a sice malým množstvím titanit, apatit, pak magnetit, 
ojediněle pyrit. 
Amfibol je opět silně pleochroický mezi tonem hnědavě zeleným 
se silnou absorpcí a tonem žlutavě hnědavým, velmi světlým. Činí zrnka 
velikosti asi o- 1 — i -8 mm, omezená ponejvíce nepravidelně, dle vertikální 
osy často podlouhlá; obsahuje v sobě hlavní díl akcessorických nerostů 
uzavřen. 
Křemen je vyvinut allotriomoifně, uzavírá ponejvíce jen drobná 
zrnka a krátké jehličky apatitu nebo drobná, oblá zrnka titanitu; hmota 
jeho je čirá a silnějším zvětšením možno pozorovati často hojné póry, 
naplněné čirou tekutinou s bublinkou plynovou. 
Podrobněji jeví se povaha různých proužků horninu skládajících 
následovně: 
V tmavších proužcích druží se k sobě zrnka amfibolová namnoze 
přímo, někde přidružuje se k nim zrnko živce nebo křemene. Živcová 
XXVI. 
