10 
zrnka bývají tu nezřídka rovně nebo skoro rovně omezena, kdežto zrna 
křemene mívají obrysy nepravidelné. Amfibol v sousedství křemenných 
zrnek má obrysy taktéž nepravidelné a tu a tam amfibol zabíhá do kře- 
mene takovým způsobem, že lze pokládat! křemennou hmotu za část 
horniny krystalovavší v těchto proužcích ku konci vývoje amfibolu. 
Světlejší proužky jsou podstatně agregátem četných zrnek křemene 
a obsahují jakožto příměs ojedinělá zrnka živcová a také amfibolová, 
oboje téže povahy jako v proužcích tmavých. I souvisela tudíž při kry- 
stalaci hmota obojích proužků pospolu. Všechna zrnka křemenná zdají 
se býti analogické povahy. Obrysy jejich ponejvíce jsou málo zakřivené 
nebo skrovně zubaté či laločnaté. Velikostí jsou vzájemně místem skoro 
stejné, místem však i značně nestejné. Průměrně v nich nevyniká žádný 
rozměr, málokterá jsou delší dle směru proužku. Undulosního zhášení 
nejeví. Amfibolová zrna v proužcích křemenných uzavřená bývají však 
častěji podlouhlá, ostatně jsou nepravidelně omezena; mají povahu sou- 
částek původních, nikoli úlomkovitý vzhled a jsou podélným směrem 
seřazena rovnoběžně ku délce proužků křemenných. 
Granitová žilka, jejíž část obsažena je v ukázce, je velmi pozoruhodná. 
V tenkém výbruse sezná se mikroskopem, že živce její náležejí orthoklasu, 
mikroklima a částečně i oligoklasu. Součástky hlavní: živec a křemen 
nejsou ani stejnoměrně veliké, ani stejnoměrně promíseny. Celková 
struktura horniny je blízká hypidiomorfně zinité. 
Živcová zrnka bývají omezena někdy dosti pravidelně a činí místem 
skupinky, obsahující jen sporou příměs křemene. Náležejí hojně oligo- 
klasu, jenž je lamellován dle albitového i periklinového zákona zároveň. 
Křemenná zrnka mají vesměs omezení allotriomorfní, ve skupinách 
jeví pak analogické obrysy oněm, jaké shledáváme u zrnek křemenných 
proužků vedlejší horniny. Také obsahují místem četné póry s čirou teku- 
tinou a plynnou bublinkou, někde i dlouhé, přejemně vláskovité jehličky 
snad rutilu náležející, kterých však křemen proužků vedlejších ne- 
obsahuje. 
Amfibolová zrnka ve granitu mají také touže povahu hmoty jako 
amfibol v hornině sousední. Bývají dílem obklopena ostatními součástkami 
horniny, dílem i v hornině uzavřena. Omezení jejich je nepravidelné a ně- 
která mají zdánlivě podobu úlomků, leč bylo lze pozorovati i úzké vý- 
běžky z amfibolů do sousedních součástek, a není pochyby o tom, že am- 
fibol aspoň nějakým dílem je vlastní součástkou granitu. 
Akcessoricky vyskytují se ve granitu zrnka apatitová, a není vyloučeno, 
že i stopy cordieritu prozrazují se tu pravděpodobně a sice narezavělými 
produkty rozkladu svého. 
Zvláštní pozornosti zasluhuje ta okolnost, že v jednom preparátu žilka 
granitová vzhledem ku sousední hornině zdá se míti ostrou hranici, v jiném 
preparátu však není vyvinuta žádná zřetelná hranice obou hornin. Lze 
XXVI. 
