4 
Výzkumem mikroskopickým a z části chemickým dokázali jsme 
v křemeni rudonosném tyto součástky: 
Ze sirných rud galenit, ,, boulan geriť L , sfalerit, pyrit, arsenopyrit, 
chalkopyrit, tctracdrit, diaforit a pyrargyriť, 
dále kassiterit, haematit, křemen, siderit, dolomit, kalcit a nerost chlo- 
ritický ■ 
Žilovina skládá se všude z převládajícího až samotného křemene a 
mnoha sideritu; osíacní minerály vyskytují se jen místy a podřízeně. 
Z rud nej hojnější jest galenit, velmi rozšířeny jsou dále boulangerit, sfa- 
lerit, arsenopyrit a pyric, méně již jest ostatních vyjmenovaných. Po- 
drobnější obraz o rozšíření jednotlivých rud podává přehled níže 
uvedený. 
Součástky křemene rudonosného. 
Galenit. 
Leštěnec olověný z rudonosného křemene jen zřídka je zřetelně 
krystalograficky omezen, jako na př. ve vzorcích ze žíly Eusebské, 28. 
obz. (108) 1 ) a z Vojtěšské ležaté, 28. obz. (42). Jsou to pak zaoblené krychle 
anebo spojky krychle s osmistěnem, jež dosahují velikosti asi 
72 -mm a jsou obklopeny zrnitým aggregátem křemene; též jsou kry- 
stalky galenitu ve druhé průbě přisedlé na větších dodekaedrech sfaleritu 
anebo uzavřeny ve větších individuích křemene, ale pak jen na krajích. 
Kusový galenit má někdy sloh stébelnatý, obyčejně však jest jemnozrnný 
a z něho svítí malé zrcadlící plochy štěpné; činí pak obyčejně mezerní 
hmotu mezi jedinci křemene, jsa téměř čistý anebo i srostlý s ostatními 
rudami; řidčeji bývá galenit makroskopicky drobně až středně zrnitý. 
,,Boulangerit‘ 6 . 
Tak nazvané ,,Federerze“ a ,,Zundererze“ i téměř celistvé massy 
složené z velmi jemných zplstěných vláken nejsou, jak známo, v Příbrami 
vzácností. Dle popisů V. vonZepliaroviche 2 ) a F. Babánka 3 ) 
i rozborů Em. Bořického 4 ) a R. Helmhackera 5 ) byly tyto 
rudy rozlišovány jako jamesonit a boulangerit ; plstnatá ruda bez olova, 
t. j. nejjemněji vláknitý antimonit, nebyla v Příbrami konstatována. 
Ale otázka, zdali takovéto rudy příbramské jsou jeden minerál či 
několik, není rozřešena oněmi pracemi, neboť čísla deseti uveřejněných 
analys kolísají značně, a nové výzkumy L. J. Spencera i G. T. Pri- 
ora 6 ) dokázaly ještě větší rozmanitost plstnatých síroantimonanů olov- 
P Čísla v závorkách připojená značí běžné číslo tabellárního přehledu. 
2 ) Sitzungsberichte der k. Akademie Wien 1867 ( 56 ), Sep.-Abdr. S. 12 — 21. 
3 ) Tschermak’s Mineralog, und petrogr. Mittheil. 1875, 84 — 86. 
4 ) U V. v. Zepharoviche 1. c. 
5 ) Berg- und huttenm. Jahrbuch XIII. (1864), 377. 
G ) Mineralogical Magazíne XIV. (1907). 207 — 210 a 310 — 314. 
XXVI 1. 
