13 
zřídka srostlé ještě kusové odrůdy některých jiných nerostů, jež asi většinou 
jest pokládati za současné s nimi', tetraedrit, . . . boulangerit, chalko- 
pyrit, . . . a j. 
S tímto Reussovým popisem poměrů, jež makroskopicky možno po- 
zorovali v nejstarších částech žil individualisovaných, souhlasí náš vý- 
zkum celistvého křemene rudonosného zcela dobře. Toliko je zde ne- 
pravidelně zrnitá struktura a tudíž přibližně současný vznik všech nebo 
téměř všech součástek pravidlem, a struktura pruhovitá i zřetelná suk- 
cesse daleko vzácnější; kde však tuto přece možno konstatovati, shoduje 
se často s normální paragenetickou řadou Reussovou: křemen bývá (na př. 
v č. 82, 8j, 92 a j .) starší nežli siderit, sfalerit často zřetelně starší nežli 
ostatní součástky. Oproti tomu jeví se úchylkami od normální řady zcela 
častý idiomorfní vývoj křemene vůči galenitu i tu a tam pozorovaný siderit 
starší křemene (č. 132). 
Mikroskopické ohledání jemnozrnných starších partií žil individu- 
alisovaných, k němuž jsme vzali průby z několika exemplářů starších, 
tudíž pocházejících z vyšších obzorů, ukazuje značný souhlas se křemenem 
rudonosným, zvláště ve struktuře partií na př. s boulangeritem. 
Z četných nerostů 5 . stupně pořadí Reussova, k němuž náleží starší 
sirníky, chybějí v křemení rudonosném zvláště bournonit, wurtzit, ste- 
fanit a antimonit, dále i jinde jen místy nahromaděné minerály mědnaté, 
kobaltnaté a nikelnaté: chalkosin, bornit, smaltin, chloanthit, nikelin, 
konečně berthierit a uranin. 
Naopak ten rozdíl, že ve křemení rudonosném jsou obsaženy pyrit 
a pyrargyrit, které nebývají uváděny mezi staršími sulfidy, jest jenom 
zdánlivý, neboť Reuss sám připomíná sdružení pyritu s galenitem I. a 
sfaleritem I., nepřihlížeje ovšem k tomu, jak jinde učinil, při číslování ge- 
nerací pyritu; a podobně i proustit x ) — - recte pyrargyrit — - uvádí jako 
minerál současný s tetraedritem. 
Nej zajímavější jest však výskyt kassiteritu ve křemení rudonosném, 
nerostu z Příbramě ve vývoji makroskopickém dosud neznámého, jenž 
spolu se dříve již zjištěnými výskyty stanninu, scheelitu, apatitu, chalko- 
pyritu, arsenopyritu a uraninu poukazuje na pozoruhodné vztahy k žilám 
cínovcovým. I v tom jeví se parallela mezi rudním obvodem příbramským 
a freiberským, ve kterém Stelzner a Schertel i M a n n s ) dokázali 
kassiterit a stannin obsažený ve sfaleritu a v galenitu; mimo to sdělují 
zprávy ze starších dob, že ve svrchních částech některých žil dříve byl 
nacházen cínovec v dobývatelných množstvích. Podobné, ač méně určité 
zprávy máme i z českých hor Krušných, kde jednak v krajině okolo Blatna, 
Abertam a Hory Svaté Kateřiny se uvádí několik výskytů kassiteritu 
s rudami stříbrnými na téže žíle, jednak u Krupky přechody od žil cí- 
x ) L. c. II. 20; srovn. výše str. 7. 
2 ) Srovn. Stelzner-Bergeat, Die Erzlagerstátten, 758 — 759. 
XXVII 
