15 
tudíž pokládati za současně vzniklé. Převládající křemen jest, jak už ře- 
čeno, velmi často kolkolem omezen krystalonomicky; rudy pak dílem 
vyplňují mezery mezi krystaly křemene, dílem jsou v těchto uzavřeny 
zonárně nebo nepravidelně, a podle této polohy bud kusové aneb vyvinuté 
ve tvaru krystalovém. V detailech strukturních jeví největší rozmanitost 
jakou jen možno si myslili. Některé průby obsahují zcela čisté všestranně 
vyvinuté krystaly křemene beze vrostlic, obklopené a od sebe úplně oddě- 
lené mezerní hmotou kusového galenitu a boulangeritu; v jiných zase rudy 
zcela vězí ve křemení anebo více neb méně samostatně činí v něm zá- 
valky a hnízda. Poměry tyto se mnohdy mění místo od místa v témže 
výbruse. Rudy mezi sebou nejeví určité paragenetické posloupnosti, nvbrž 
srůstají tak, že nemůže býti pochybnosti o jejich současném vy krystalo- 
vání; tak vždy tetraedrit se svým průvodcem chalkopyritem, též se sfale- 
ritern i galenitem, tento s oběma předešlými a s pyrargyriíem, pyrit s arseno- 
pyritem atd. I tendence k vývoji krystalovému není, jak z výše uvedeného 
plyne, u všech rud stejná; jest velmi značná u diaforitu, arsenopyritu, menší 
již u pyritu, sfaleritu a boulangeritu, kdežto galenit, chalkopyrit, tetraedri 
a pyrargyrit téměř bez výjimky jsou omezeny allotriomorfně i tam, kde 
podle poměrů vzájemného obrůstání náleží k rudám starším. 
I křemen a siderit jsou k sobě v poměru velmi rozmanitém. Kde 
způsobem svého srůstu nejeví vznik současný, bývá obyčejně křemen 
starší, v souhlase s paragenetickou řadou Reussovou: krystaly křemene 
podržují své obrysy idiomorfní vůči sideritu, a též činívá tento místy malé 
žilky ve křemení. Řidčeji, na př. v č. 132, nastává případ opačný: siderit 
je starší křemene, jenž porůstá krystalickými koranii idiomorfně vyvinuté 
klence ocelku anebo ve větších jedincích přizpůsobuje se při hranici kry- 
stalovému obrysu rhomboedrů siderit ových. 
V partiích, které obsahují obě žiloviny, chovají se rudy k těmto 
rovněž velmi různě. Často prostupují stejnoměrně křemen i ocelek, jindy 
koncentrují se skoro úplně v jednom z obou, kdežto druhý zůstává jich 
téměř prost, anebo konečně převahou vyplňují mezery mezi oběma. Že 
rudy vrostlé ve křemení i v sideritu často se hromadí skoro výhradně bud 
ve středu nebo na periferii krystalových jedinců, bylo již svrchu zmíněno. 
Zonární struktura žitná ve křemení rudonosném jest mnohem vzác- 
nější nežli nepravidelně zrnitá; bývá podmíněna pruhovitým uspořádáním 
různých součástí, jemnozrnného a hruběji zrnitého křemene, sfaleritu, 
pyritu, arsenopyritu atch, i kassiteritu, ale ani v tomto případě nelze kon- 
stat ováti určitou posloupnost. 
Tu a tam pozoruje se i struktura brekciová, křemen rudonosný uzavírá 
úlomky sousedních hornin neb i partie vlastní směsi dříve vzniklé. Malé 
mladší žilky nezřídka prostupují rudonosný křemen a bývají vyplněny 
dílem tou neb onou jeho součástkou, dílem kalcitem nebo dolomitem. 
* * 
XXVII. 
