7 
z čehož ihned následuje: 
Bude tedy: 
0 
r, - a 2l — a o) — « ()t — a, d v. 
o 
Již z tohoto jednoduchého příkladu seznáme, že hodnoty integrálů 
v limitním případě obsahují právě v lineárných relacích se vyskytující kon- 
stanty. 
Reálné části exponentu předpokládali jsme většími než negativní 
jednotka, aby určitý integrál, vedený mezi dvěma kritickými body inte- 
grandu, podržel svůj význam. Připustíme-li však též negativní exponenty, 
dlužno absolutní hodnoty reálných částí supponovati menšími jednotky, 
neboť jinak by se faktor levé strany poslední rovnice, jenž vznikl z urči- 
tého integrálu, stal illusorním. Musili bychom pak zavésti integrály ve- 
dené podél uzavřených křivek. Mysleme si soustavu pravoúhlých souřadnic 
« 0 ', a/, a 2 ': pak leží přípustné body uvnitř krychle 
mezi rovinami = -4- 1. Povrchové body tohoto osmistěnu odpovídají 
případům singulárním. Operujeme-li však jen původními exponenty, leží 
regulární body uvnitř čtyřstěnu 
Tím končím úvahu o negativních exponentech. 
Ze čtyř uvedených základních řešení jsou vždy dvě sobě rovna, totiž: 
Důkaz toho je zcela podobným dřívějšímu. Samozřejmě lze základní 
integrály odvoditi též z rovnice Eulerovy, jest však vždy (mimo záměnu 
«; = +i 
a.,' = + 1 
a 0 ' = — 1, u 2 = — 1 , a 2 ' = — - 1, « 3 ' = — - 1. 
>iiW = %(t), V 2 ( t ) = Ví( t )- 
XXIX. 
