10 
Položme tedy se zřetelem k tomu, co původně jsme předpokládali 
o reálných částech exponentů «/ : 
d y 
d z 
a»+ai— 2 2 ,g. 6 — at + a a 
j f (v, r , a.,, « ; > + 2, a c , a i — 2) dv -+- \ j" / (v, r, « 2 , « 3 + 2, « 0 , a 2 — 2) d yl , 
d 2 y 
Ů 2- 
A dy + cci — 4 a, cti + GJá — 4 ti, 10- «t + a 3 
v 0 ^2 
(y, r, a 2 , + 4, a 0 ,a : 
4) ťč y -j- b.A / (y, r, a 2 , a. 4, a 0 , 
0 
Dosadíme-li limity pro integrál a první dvě jeho derivace do rovnice 
Eulerovy, dají nám hlavní členy relace k určení neznámých veličin. Pro 
derivace základních integrálů y v y. 2 , jež povstávají připojením na začátku 
udaného faktoru k veličinám %, rj 2 , vychází v obou případech pro 
vzhledem k nerovnosti « x + « ž — 4 < — 2: 
Blíži-li se kvocient 
“o + a \ — 4 < — ' 2: 
period mdle, vyplývá 
následkem relace 
Pro třetí limitní polohu konečně vyskytují se v differenciální rovnici 
jen mocniny p—i ai+a ^ a annullováním jich koefficientů obdržíme dvě lineární 
rovnice pro stanovení konstant a v b v Pro první integrál y 1 vychází: 
a, — 
1 — «i 
71 
cos — « 0 
cos — «J 
K = 
■ n i , 
sin — 
i — a, „y< !—"•)_ 
9 ^ 7T 
COS — 
kdežto pro y 2 tyto veličiny mají hodnoty: 
1 — «i 
«i = o. 
XXIX. 
