16 
sestroj iti formuli pro independentní jich určení: 
(«0 + 
«3 
-1)” 
k 
+ 
«n S" 
f ((2 v - 
- 1) 
*) 
+ 
1 
1 
7— 1 
V 1 
Z 5 
«i 
i 
* ( 
2 v k), 
i = 
i, 
2 
• • | 2 
- 1 , 
2/ + 1 
i 
( a o + 
«s) 
- ir 
+ 
s ((2 v - 
-1) 
*) 
+ 
1 
1 
“i 
2 v A), 
/ = 
0 
1, 
1 Z 3 
. . | 2 
1 . 
1 
Hledané koefficienty grupy jsou pak všeobecně dánv pro transformo- 
vaný integrál i q l výrazy: 
«» -jr («,» + « 3 ) 
COS — CC.y 
A x = Ce 
T (l+«0 u 
|£| — i 
2 
1 + jv h v + X (I + £** «•'(**'*>) + 
COS 
-j-fai + aa) la/3 
+ C“ 
‘^1+1 
cos — a 2 
10.) 
3T , 
sm — (a, + a 2 ) 
cos — a.j 
7ti 
d,= c^ (+ “ ,)lf 
5/ 
1 + c 
ni a 0 f ((2v — 1) k) 
Pro a < o <] /J, j«| > /J jest počáteční faktor stanovití tak, že pro- 
měnná vykoná kolem středu souřadnic roviny v polokruh směrem klad- 
ným, pro a > o > /i, a < j/3| pak směrem zápornvm. Pro případ a < o, 
[i < o přijímají oba koefficienty mimo záporné znaménko ještě faktor e~ niai . 
Limitní polohy r ^ použijeme zejména, je-h /í oproti a poměrně ma- 
lým; v případě opačném jest výhodnějším vyšetřiti lim x — 0. Záměnou 
exponentů vyplývají ihned koefficienty pro transformaci druhého základ- 
ního integrálu a jest tedy problém grupy vzhledem k znalosti lineárných 
relací všeobecně rozřešen. 
XXIX. 
