3 
stojí. — Bud ostrým nožem nebo jemnými nůžkami vedeme nejdříve 
podélný řez, začínající něco málo nad sekundárním ústím mezikomňr- 
kových částí uteru a vedoucí přes nejvýše položenou, antimesometrální, 
partii komůrky až na druhou stranu komůrky. Druhý řez spojuje oba 
konce řezu předešlého a jde něco málo nad krajem placenty. — Již prů- 
během předešlého stadia embryo, které leželo v proamniu, větší, proximální 
částí svého těla, sahající až přes krajinu jaterní, začíná se vtahovati do 
amnia. Až dosud zasahovalo hlavovým koncem hluboko do dutiny žlout- 
kového vaku. V mladších nyní popisovaných stadiích březnosti, leží 
embryo, bud již úplně v amniu a s ním v exocoelomu pod dnem žloutkového 
vaku, anebo ještě zdvihá proximální částí hlavy malé proamnion do du- 
tiny žloutkového vaku. Současně s tímto pohybem embrya rozšiřuje se 
exocoelom, který dříve odděloval dno žloutkového vaku od choria jen 
v centru mesenchymového dvorce a nechával periferní, kruhový pruh 
jeho nerozštěpený, tak daleko, pokud mesenchym sahá t. j. až malounko 
periferně od sinus terminalis, nepatrně přes nejperiferněji uložené krypty. 
Následkem toho žloutkový vak relativně je menší a oddaluje se od choria 
a allantochoria tak, že, když seřízneme na konservovaném materiálu klenbu 
komůrky, vidíme ve většině případů, že komůrka je přepažena tenkou 
stěnou, která je neprůhledná následkem toho, že je pokryta vločkovitými 
sraženinami. Stěna ta je dnem žloutkového vaku. Později posunována je 
stále víc a více směrem antimesometrálním, až přilehne na klenbu žloutko- 
vého vaku. 
Obsah žloutkového vaku, který po jeho proříznutí dá se z něho 
vyplaviti jako vločkovité sraženiny, je při tom resorbován. Na konec 
zbude mezi oběma, na sebe přiloženými, stěnami žloutkového vaku jen 
mikroskopicky znatelná štěrbina. Jeho dno, dokud se nepřiložilo ke klenbě, 
vykazuje se stoupajícím stářím embrya stále větší a větší konvexitu směrem 
antimesometrálním s trychtýřovitým vyhloubením v centru, vedoucím 
do ductus omphaloentricus. Dno žloutkového vaku obsahuje cévy, které 
na něm dosti hustou síť tvoří a s počátku dosahují v sinus terminalis jen 
malounko centrálněji od toho místa, kde se zastavil rozštěp mesenchvmu. 
Poněvadž místo to sahá malounko za nej perifernější krypty, tu žloutkový 
vak je oddělen od allantochoria a tím i placenty kol dokola pruhem, kde 
blány vaječné sestávají z hladkého choria. Tento pruh při obou. antimeso- 
metrálních hranách placenty, a v mladých stadiích i tubárně a vaginálně, 
je úzký, ale rozšiřuje se později kopulovitě do přídatných částí uteru, tak 
že tvoří na konec velikou, polokulovou, tubarně a vaginálně uloženou část 
embryonálních blan. Chorion hladké má obvyklé vzezření a je jen tam 
nepatrně stluštěno, kde přiléhá na rozpadlou, periferní, kryptální zónu. 
Již při zevním popisu jsme uvedli, že vak žloutkový tvoří v pozděj- 
ších stadiích březnosti pás příčně přes komůrku uložený, kdežto v dobách 
mladších má obvod okrouhlý a nepřiléhá dnem svým ku stěnám komůrky. 
Na něm jsou v pozdější době znatelný prosvítající cévy, které s pokračující 
XXXI. 
