6 
březností slábnou. Stejný pohled skýtá vak žloutkový i z vnitřní své 
plochy ovšem jednotlivosti jsou jasnější nejsouce kryty stěnou svalovou. 
Po odloupnutí blan zárodečných od klenby a postranních částí stěn sekun- 
dární komůrky vidíme, že centrální příčný pás sliznice má touž skladbu, 
jako jsme ji popsali dříve při sliznici klenby komůrky. Nebudeme se tedy 
při popisu jejím dále zdržovati a uvedeme jen, že sliznice zde slábne roz- 
padem a resorbcí elementů, až všechny hrbolky s jejího povrchu vymizí. 
Pak je velice teničká a lehce nerovná. Pás její ohraničen je od stěny pří- 
datné části komůrky, jakož i od zevní stěny doplňku jen zbytkem septa 
doplňku. Zde jsou stěny průhledné a úplně hladké. Jen v okolí ústí 
sekundárních mezikomúrkomůrkových částí jsou lehce dovnitř vtištěnv 
v malý, plochý hrbolek. Střed jeho zaujímán je ústím mezikomurkových 
částí, rozbrázděným kryptami. Jejich interkryptální septa laterálně se 
snižují, a brzo mizí v malé vzdálenosti. Septum doplňku lpí obyčejně 
na embryonálních blanách jako úzký, tenký, žlutavohnědý pruh. Též 
v rozsahu centrálního pásu primární komůrky lnou k odloupnutým záro- 
dečným blanám malé zbytky rozpadlé tkáně jako žlutavé skvrny. 
Rozpadlé septum doplňku souvisí při placentě se zbytky periferní 
kryptální zóny. 
Když u mladších stadií protrhneme duo žloutkového vaku, uzříme 
embryo, které je obaleno velkým vakem průhledného amnia. U starších 
stadií duo to je přiloženo ke stěnám komůrky a odstraníme je s nimi. Em- 
bryo leží v pozdních dobách březnosti na pravém boku na placentě a to 
podélnou osou těla v podélné ose uteru. Vyplňuje vždy víc a více dutinu 
komůrky a resorbuje při tom tekutinu amniovou až po ní zbudou jen malé 
zbytky a embryo je s amniem přiloženo k ostatním embryonálním blanám. 
Amnion však vždy zachovává svou samostatnost a odstává od ostatních 
blan tam, kde od středu žloutkového vaku a od středu placenty táhnou 
se velké cévy žloutkového vaku a placentárního krevního oběhu do pu- 
pečníku a k embryu. Zde jsou zachovány též stopy tekutiny dříve v exo- 
coelomu obsažené. Krátký pupeční provazec záh}^ dělí se ve dvě ramena, 
z nichž jedno vede po levé straně embrya cévy i ductus omphaloente- 
ricus k žloutkovému vaku a druhé směřuje po jeho pravé straně k centru 
placenty s cévami oběhu placentárního a teničkou průchodnou stopkou 
allantois. Pupečník spojuje se s placentou ve středu jejím. 
V mladších stadiích je placenta úplně plochá, spíše lehce konkávní. 
Ve stadiích starších je místo úponu pupečníku prohloubeno v mělkou 
jamku, nad kterou zdvihá se dokola široký okraj placenty. — Asi ve střed- 
ních dobách březnosti dutina allantois, která byla až dosud nepatrná 
a přiléhala vždy k úponu. pupečního provazce, zvětší se něco málo a tvoří 
při úponu pupečníku malý, as jako kroupa veliký váček. Placenta sama 
je relativně nízká, v mladších stadiích popisované doby březnosti tvoří 
okrouhlý diskus ve středu asi 2-5 mm tlustý. V průměru má asi 1T0 mm. 
měrem k okrajům se úží a je mělkou, mnohdy sotva postřehnutelnou 
XXXI. 
