15 
hledání v mnoha praeparátech odloupnuté endotheliální buňky určitě 
v krvi dokázati. Jsou sice někdy obsaženy v prostorech krevních pla- 
centy volné, ne příliš velké, ellipsoidní i kulaté buňky, které mají dosti 
velké jádro a velikostí svou se podobají odlupujícím se endotheliím. (Obr. 
11.) Ale buňky ty se vyskytují velmi zřídka a nemají určitých strukturel- 
ních charakterů, dle nichž bycnom je mohli přesne určiti. Původ jejich 
z endothelií je jenom pravděpodobný. Není však nikterak možno po- 
mýšleti na to, že by endothelie splývaly se syncytiem mateřským. Pro 
tuto domněnku nemluví ani jediná známka, naopak ony uvolňující se 
endothelie, které jsou sice sporé, ale určitě existují, okazují oprávněnost té 
domněnky, kterou jsme za nejvýš pravděpodobnou prohlásili. Též pro 
degeneraci endothelu krevních prostor mateřského labyrintu in šitu není 
žádných dokladů. V pozdějších dobách jsou tedy všechny krevní prostory 
mateřského placentárního labyrintu ohraničeny jen syncytiem, povstalým 
z mateřských, uterinních, epithelií. Tyto prostory jsou rourovité široké 
útvary, které velice vinutě probíhají a stejně hustě navzájem se spojují, 
jako bývalá kapillární, septální síť. 
Byl prosloven názor, že prostory mateřského placentárního laby- 
rintu jsou krví nově vyhlubovány v syncytiu, nebo že primárně v syncytiu 
se tvoří a pak do krevních prostor se otvírají. K těmto názorům nemohli 
jsme se přikloniti. Nikde není vydáván z prostory krevní endothelem 
nebo syncytiem obklopený slepý výběžek. Vždy na velice četných místech 
možno určiti, že syncytium proroste mezi deciduálními buňkami ke krevním 
prostorům interkryptálních sept a že spojí se s nej bližšími syncytiálními 
výběžky, až je obklopí se všech stran. V jiných případech syncytium 
roste podél nich z periferie septa až k centrálním jeho partiím. Zprvu 
krevní prostory labyrintu jsou kryty jen na jedné straně syncytiem, even- 
tuelně se Zachovalým endothelem, na druhé straně mají ještě endotheli- 
ální povlak, jsou široké a souvisí nejméně na dvě strany s okolní sítí krev- 
ního labyrintu. — Třetí uváděný způsob vytvoření dutin krevních ma- 
teřských totiž prodloužení jich direktně z prostor krevních mezi buňky 
deciduální a- následné obejmutí syncytiem nutno též odmítnouti. Deci- 
duální buňky nejsou nikdy obráceny volně proti dutině krevní, vždy jsou 
omezeny proti ní souvislým endotheliálním povlakem. Někdy lze povlak 
ten dosti těžko dokázati. Je tomu tak zvláště při těch skupinkách buněk 
a buňkách, které byly z plochy říznuty a leží volně v prostoru krevním 
— - ovšem jen na řezu. Ale i tyto buňky mají vždy teničký povlak endo- 
thelu proti krevním dutinám. Veškeré krevní prostory mateřského laby- 
rintu jsou tedy útvary praeformované již v interkryptálních septech. 
Ztratily toliko svůj endotheliální povlak, který jim byl nahražen obalem 
mateřského syncytia. Uvedené poměry jsou velice zajímavým případem 
změny funkce. Hraničí zde útvar vzniklý z mateřských epithelií, jež dříve 
jen s mateřskou vazivovou tkaní se stýkaly s jedné strany bezprostředně 
na mesenchymální, embryonální tkáň, s druhé strany pak bez endotheli- 
XNXI . 
