20 
Čím více chorion je rozpínáno rostoucím foetem a vtlačováno do 
přídavku komůrky, tím jsou jeho buňky tenší, až nejen buňky somato- 
pleury jsou velice tenké, po ploše rozprostřené, ale i buňky trofoblasti- 
ckého epiblastu jsou značně nízké. Mezi obojími buňkami uložena je homo- 
genní blanka. Hned za periferním okrajem rozpadlé, periferní kryptální 
zóny a při periferním konci septa doplňku komůrky je nejzazší hranice 
mesenchymu v blanách vaječných sysla. Odtud celý antimesometrální 
pol, jakož i příčný pás vaječných blan, až skoro k placentě, je tvořen dvou- 
listým, žloutkovým vakem. Klenba jeho sestává původně zevně z trofc- 
blastického epiblastu a uvnitř z hypoblastu. Obě tyto blány děleny jsou 
od sebe homogenní blankou dosti silnou. O osudu trofoblastického epi- 
blastu vaku žloutkového jsme se již zmínili. Hypoblastický povlak jeho 
zevní stěny je tvořen dosti hustě uloženými plochými buňkami, které 
v pozdních stadiích březnosti, v komůrkách asi 16 0 mm širokých, 25'0 mm 
dlouhých, se od lupu jí a mísí se k sporému obsahu úzkého lumen žloutko- 
vého vaku. Konečně zajde celý hypoblastický povlak jeho zevní stěny. 
Homogenní blanka, která jedině z ní zbude, přiloží se ke kubickým, hypo- 
blastickým buňkám vnitřní stěny žloutkového vaku. Často nacházíme 
jeho obsah sražený v hrubá granula nebo v tenkou, souvislejší vrstvičku, 
která po konservaci tekutinami, chovajícími sublimát, barví se kyselým, 
kamencovým haematoxylinem intensivně a čistě modře. Obsahuje dle 
toho hojně mucinu. Vnitřní stěna žloutkového vaku nebo dno jeho, jak 
jsme ji též nazvali, má mezi splanchnopleurou a hypoblastem po odstupu 
svém od choria nepatrné množství mesenchymu, později embryonálního 
vaziva. Teprve něco dále směrem ke klenbě žloutkového vaku objevuje se 
ve tkáni té velká, pokraj ní véna krevního oběhu žloutkového vaku. Cen- 
trálně od ní vložka vazivová, nacházející se mezi hypoblastem a splanchno- 
pleurou, sesiluje a chová síť větších i menších cev. S roztahováním se blan 
vaječných roste i cev prostá zóna vnitřní stěny žloutkového vaku stejně, 
jako vak žloutkový sám, tak že jeho pokraj ní véna neoznačuje přesně jeho 
periferní okraj. Leží od něho něco centrálněji. Cévy oběhu žloutkového 
vaku jsou nejširší, nejsilnější asi ve středu březnosti, později stávají se 
užšími a ke konci březnosti, když celá sliznice pod žloutkovým vakem 
ležící byla embryonálními 1 lanami rozpuštěna a zresorbována, jsou ve- 
lice tenké. Hypoblastický povlak jeho vnitřní stěny sestává těsně při 
jejím kraji z nízkokut dckých buněk a zvyšuje se pomalu až k pokrajní véně. 
V komůrkách, asi střední době březnosti patřících, ztlušťuje dosti náhle 
při jejím laterálním okraji. (Obr. 20.) Před tím byl v celé vnitřní stěně 
žloutkového vaku přibližně stejně silný, velice nízko kubický, skoro plochý. 
Náhlé jeho ztluštění je odděleno často od periferních partií hypoblastu 
malým zářezem. Jeho buňky jsou zde vysokokubické a zevní vrstvy 
jejich protoplasmatu jsou differencovány v dosti silné tyčinky. Upomínají 
velice na buňky epithelové vývodu glandulae submaxillaris. Ke konci 
březnosti snižují se a jsou po té, když sliznice byla zresorbována, nízko 
XXXI. 
