22 
a c) k basím krypt přiléhající partie centrální kryptální zóny, pokračují 
dále a vedou skoro k úplné resorpci uvedených partií sliznice. Rozpady 
kryptální zóny dosahují jenom k basální její vrstvě, kdežto retikulární 
zóna degeneruje celá. V jejím rozsahu jsou mnohdy i vnitřní vrstvy cirku- 
lární sválo viny jimi dotčeny. 
3. Pravděpodobnou příčinou tak velikého rozšíření degenerace 
v retikulární zóně je ta okolnosti, že buňky trofoblastického epiblastn, 
kryjící žloutkový vak, se zvětší, nabudou zvláštní, charakteristickou struk- 
turu, oddělí se od něho — a vniknou do retikulární zóny sliznice, všude 
ji ničíce. Chovají se zde uprostřed cizí tkáně, jsouce bez souvislosti se 
tkaní embryonální, jako samostatná jednobuněčná individua. V pozdních 
stadiích březnosti též některé buňky trofoblastického epiblastu choria 
chovají se podobně a vcestují do drti z periferní kryptální zóny povstalé. 
Mimo zónu retikulární a vnitřní vrstvy periferní kryptální zóny není 
v celém uteru ani stopy po podobných buňkách. Dle našich nálezů nemůže 
býti sporu, že buňky ty vznikly z trofoblastického epiblastu a že nejsou 
mateřského původu. 
4. Něco později odloupnou se i hypoblastické epithelie zevní stěny 
žloutkového vaku. Tato stěna je pak tvořena jen homogenní blankou, 
přitištěnou k hypoblastickým epitheliím dna žloutkového vaku. 
5. Hypoblastické epithelie jeho dna diferencují se v rozsahu krev- 
ního oběhu žloutkového v kubické až vysokokubické buňky, s plasmatem 
,v periferii tyčinkovitě diferencovaným. Teprve, když retikulární zóna 
je skoro úplně zresorbována, sníží se tyto buňky trochu. 
6. Ve stejné době dojde to i k značné atrofii cev krevních žloutko- 
vého vaku. V obou právě uvedených zjevech musíme viděti korrelaci s re- 
sorpčními pochody, odbývajícími se v jeho stěně, které jsou opět v zá- 
vislosti s větším nebo menším rozpadem retikulární zóny. 
7. Stejně jako Grálenberg pokusně dokázal u. lidských foetálních 
blan, že mají schopnost cytolytickou v různých dobách těhotenství různě 
mocnou, můžeme i my na základě mikroskopických pozorování okázati, 
že degenerativní a cytolytická činnost trofoblastického epiblastu není po 
celou březnost stejně intensivní. Po vstupu vajíčka až asi do vytvoření 
se epiblastického náspu cytolytické sekrety produkované vajíčkem, jsou 
pravděpodobně sporé. Uterus reaguje na vajíčko hlavně hyperaemií, pro- 
sáknutím, zvětšením svých elementů, ano i proliferací. Od této doby až asi 
do oddělení se trofoblastických epithelií od žloutkového vaku možno počí- 
tati dobu druhou, kdy nastupují v celé sliznici, hůře vyživované a ne- 
chráněné aktivním mateřským syncytiem, hojné, intensivní rozpady asi 
následkem čilé produkce cytolytického sekretu, — snad nějakého to druhu 
enzymu. — Třetí doba mírné, ba skoro žádné činnosti degenerativní trofo- 
blastického epiblastu sahá až do konce březnosti. V této periodě dokonává 
se hlavně vstřebávání degenerovaných anebo v degeneraci již jsoucích 
elementů. Pro to svědčí, že trofoblastický epiblast choria, který po roz- 
XXXI. 
