27 
méně žlazek nalezneme na opačném pólu. V době páření zvětšuje se uterus, 
a to hlavně oedematosním prosáknutím. Elementy jeho při tom valné 
se nemění. Po celou dobu březnosti, a sice již od počátku páření nalézá 
se uterus v ustavičné činnosti a přeměně. Když vstoupí vajíčko do uteru, 
je prosáknut hlavně antimesometrální pol jeho. Cévy i lymfatické pro- 
story jsou rozšířeny, buňky vazivové zvětšeny. Mezibuněčné prostory 
jsou také rozšířeny a naplněny sraženou tekutinou. Buňky vazivové vy- 
kazují četné mitosy. Dále buňky vazivové se zvětšují, stávají se polygo- 
nálními, berou na sebe podobu a charakter velkých buněk plochých, epi- 
theliím plochým velice podobných. Nastupují tu četné výlevy krevní, 
velké i velice drobné, rozpadové změny výlevů těch a zaujímání krvenek 
do buněk vazivových. V místech úponu vajíčka jest nejvíce buněk ta- 
kových. Při zvětšování se objemu komůrky plodové ztenčuje se jak mu- 
kosa tak i sválo vina v antimesometrálním pólu. Žlázky bývají úplně za- 
tlačovány ale vždy k poznání. Tekutina vyplňující mezibuněčné prostory 
sliznice pólu antimesometrálního komůrky povstala jednak vystoupením te- 
kutiny z cév krevních i lymfatických, jednak histolysí vlastního plasmatu 
buněčného, jednak přeměnou a rozpouštěním se krvenek i přeměnou jader 
buněčných. Do této tekutiny zasahují výběžky syncytia a resorbují ji 
k výživě vajíčka. Čím dále tím více se sliznice ztenčuje a to tím, že buňky 
její promění se na nej vyšším pólu jejím histolyticky ve hmotu, která se 
spotřebuje plasmatem syncytia. Po spotřebování přicházejí na řadu buňky, 
ležící více po stranách komůrky, kterýžto pochod je možno ustavičně 
stopovati. Plasmatické výběžky vynikají na všechny strany a zasahují 
tudíž také ku buňkám po straně ležícím. Toto zacházení, vlastně přeměnu 
buněk vazivových, možno stopovati až do té doby, kdy se začne vytvá- 
řeti placenta. Jakmile nastane placentární výživa, přestane funkce sjm- 
cytia. Buňky mukosy jsou až na nepatrné zbytky spotřebovány. Úpon 
i první výživa vajíčka a placentace u spermophilus citillus, jsou tedy dva, 
jak místem tak časem od sebe oddělené processy. 
Z uvedené literatury, která jest o předmětu pojednávaném velice 
skrovná, usuzuje R e j s e k, že v upnutí vajíčka jsou při různých zvířatech 
principielní různosti, které budou rníti zajisté svoji důležitost při dalším 
vzrůstu a vytváření se embrya a že bude nutno k těmto nálezům bráti 
zřetel a vyšetřovat] za tím účelem celé řady ssavců. 
XXXI. 
